Справа № 200/5286/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року Справа№200/5286/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 13.07.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) з заявою про призначення їй пенсії за віком та приєднала повний пакет сканованих копій документів необхідних для призначення пенсії. Відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення №67 від 24.07.2023 про призначенні пенсії за віком позивачу у розмірі 6826,17 гривень. Позивач зауважила, що рішення про призначення їй пенсії вона не отримувала та інформації щодо періодів роботи, які були зараховані відповідачем для розрахунку її стажу для пенсії вона не мала. Позивач зазначила, що 22.08.2023 вона звернулась до відповідача з консультацією щодо перерахунку її пенсії іншого виду та дізналась, що період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням не зарахований, в зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за цей період. Позивач зауважила, що не зарахування цього періоду значно впливає на розмір її пенсії, тому що занижений коефіцієнт стажу та розрахунок пенсії зроблено з заробітної плати за період з 2020-2022 роки, тобто за 3 попередні роки з останньої дати нарахувань. Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування вищезазначеного періоду її роботи до страхового стажу протиправними.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що позивач звернулася 13.07.2023 до Пенсійного фонду України засобами веб-порталу електронних послуг із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV). Відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача їй призначено пенсію відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV з 12.08.2023. Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача на дату звернення становить 40 років 10 місяців 27 днів. Відповідач зауважив, що до страхового стажу не зараховані період роботи: з 01.10.2021 по 30.06.2023 на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру. Відповідач також закцентував свою увагу, що з 20.09.2023 позивач перейшла на інший вид пенсії та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону № 1058-ІV призначену за заявою від 20.09.2023. Для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, враховується стаж та заробіток померлого годувальника, тому вимоги позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням є недоцільними у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника стаж ОСОБА_2 не враховується. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Про відкриття провадження у справі, відповідач був повідомлений належним чином, відповідно до наявності у нього кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 26.09.2023.

Позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі відповідно до наявної в матеріалах справи картки обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2023 №200/5286/23, відповідно до якої копію ухвали про відкриття провадження у справі було направлено на електронну скриньку позивача зазначену нею у її позовній заяві - .

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявного в матеріалах справи паспорту (копії) серії НОМЕР_2 виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 14.02.2001 є громадянкою України.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач звернулася до територіальних органів ПФУ 13.07.2023 з заявою про призначення пенсії за віком, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви про призначення пенсії, позовною заявою, відзивом на позовну заяву, формою РС-право ППВП ПФУ.

За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було призначено позивачу пенсію відповідно до ст.26 Закону України №1058-ІV з 12.08.2023, що підтверджується матеріалами позовної заяви та не заперечується сторонами по справі.

Підставами звернення позивача до суду, стало не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду її роботи на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 по 30.06.2023.

Вищезазначене не заперечується відповідачем, що вбачається з його відзиву на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховані період роботи: з 01.10.2021 по 30.06.2023 на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру.

Отже спірним питанням в даній справі є не зарахування періоду роботи позивача відповідачем до її страхового стажу з 01.10.2021 по 30.06.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник, зокрема, щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача при призначенні пенсії періоду її роботи на посаді заступника директора по перевезенням на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 по 30.06.2023 у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків.

Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5), яка була надана позивачем в якості доказів до позовної заяви, з якої вбачається, що період роботи жовтень 2021 року по червень 2023 року (включно) у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» (ідентифікаційний код 33839013) не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , що також не заперечується відповідачем та зазначається ним у його відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, із вказаних відомостей також вбачається нарахування позивачу заробітної плати за цей період роботи. Крім того, спірний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , довідкою ДП «Торецьквугілля» від 18.12.2017 №71/2684.

Так з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 вбачається , що з 08.05.2012 позивач призначена на посаду заступника директора з перевезення ДП «Торецьквугілля» - номер запису 15 в трудовій книжці, записів щодо звільнення позивача трудова книжка не містить.

Вищенаведене також підтверджується наявною в матеріалах позовної заяви довідки №71/2684 від 18.12.2017 виданої ДП «Торецьквугілля», з якої вбачається що з 08.05.2012 по теперішній час (час видачі довідки) позивач працювала на посаді заступника директора з перевезення) наказ №42/к від 08.05.2012 ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля».

Додатково суд зазначає, що період роботи позивача на вищезазначеній посаді по 30.06.2023 підтверджується довідкою Форми ОК-5, з якої вбачається, що за спірний період позивач отримувала заробітну плату на ДП «Торецьквугілля» та не заперечується відповідачем, оскільки з довідки форми РС-право ППВП ПФУ сформованої від 20.07.2023 в графі «Дата звернення, вік, ознака роботи» відповідачем зазначено - «13.07.2023, 59 р 11 м 2 д, працює».

Отже, на думку суду, оскільки наявними у справі письмовими доказами підтверджується, що у жовтні 2021 року по червень 2023 року (включно) у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхувальником страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи. Суд наголошує, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи на такому підприємстві.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля».

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи частину 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням та як похідна вимога зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 13.07.2023 з урахуванням висновків суду по цій справі.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Стосовно зазначеного відповідачем у його відзиві, що з 20.09.2023 позивач перейшла на інший вид пенсії та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону № 1058-ІV призначену за заявою від 20.09.2023. Для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, враховується стаж та заробіток померлого годувальника, тому вимоги позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 на ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням є недоцільними у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника стаж ОСОБА_2 не враховується.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даній справі були розглянуті спірні питання щодо не зарахування відповідачем позивачу до її страхового стажу період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням, які були не зараховані позивачу під час її звернення з заявою про призначення пенсії від 13.07.2023.

Враховуючи вищенаведене суд не бере до уваги зазначене відповідачем вище, оскільки розгляд справи та надання оцінки діям відповідача проводився судом виключно у межах позовної заяви та розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком на підставі її заяви від 13.07.2023.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 18.09.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатила 1073,60 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 1073,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період її роботи з 01.10.2021 по 30.06.2023 у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля» на посаді заступника директора по перевезенням та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 13.07.2023 з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3 ) судові витрати у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець