Справа № 580/4318/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року справа № 580/4318/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Глийової В. Г.,

представника позивача Борзяк В.А. (за ордером),

представника відповідача-1 - Каландирця А.В. (у порядку самопредставництва),

представника відповідача-2 - Сухового М.О. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Надія" до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання нечинним наказу в частині,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватне підприємство "Крупське" до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання нечинним наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство "Надія" (далі - позивач) до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-1) та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі - відповідач -2), в якому просить визнати протиправним та нечинним наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" в частині пунктів Додатку до наказу від 23 листопада 2010 року № 10/03-21:

- пункт 1 - житловий будинок пристава Табачникова, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 2;

- пункт 4 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14;

- пункт 20 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 207;

- пункт 21 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 211;

- пункт 40 - житловий будинок, м. Черкаси, Замковий узвіз 1;

- пункт 87 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Хрещатик 189;

- пункт 105 - будинок управителя махорочної фабрики Теплицького, модерн, м. Черкаси, бульв. Шевченка 194.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що включенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує включення цього ж об`єкта архітектури до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Облікова документація на об`єкт культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану. 11 березня 2013 року Міністерство культури України видало наказ № 158 «Про затвердження порядку обліку об`єктів культурної спадщини» (далі - Наказ № 158), яким же встановив певні строки для відповідальних органів культурної спадщини, щодо щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Пунктами 4.1 та 4.2 розділу IV Наказу № 158 передбачено, що на кожний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення його до Переліку, складається паспорт об`єкта культурної спадщини. Відповідач, протягом встановленого Наказом № 158 строку паспорт об`єкта культурної спадщини не склав. Наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 (далі - наказ № 501) внесено зміни до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 року за № 528/23060 та викладено його в новій редакції. Пунктом 4 наказу № 501 встановлено, що органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зокрема, до 31 грудня 2019 року переглянути затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затвердити їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини. Відповідач в строк до 31 грудня 2019 року не переглянув затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та не затвердив їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини. Інших строків для перегляду та затвердження щойно виявлених об`єктів культурної спадщини нормативно-правовими документами не встановлено. Відповідач, з моменту прийняття спірного наказу по день подання позову, не вчинив жодних дій щодо реєстрації щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, як пам`ятки та не повідомив власників об`єктів про спеціальний статус цих об`єктів. Також відсутній і перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини на сайті контролюючого органу. Спірний наказ публічно не оприлюднений. Накази № 158 та № 501 мають вищий ієрархічний рівень у порівнянні зі спірним наказом та оскільки вимоги цих наказів, які прийняті пізніше (в 2013 та 2019 роках) відповідачем не виконано, то відповідно спірний наказ підлягає скасуванню, так як продовжує застосовуватись судами в певних судових спорах та порушує право приватної власності позивача. Відсутність з боку відповідача встановлених Наказом № 158 дій і призвела до того, що відповідний затверджений перелік вже не відповідає встановленим відповідними нормами права вимогам, які б давали підстави вважати, що ці об`єкти мають статус об`єктів щойно виявлених культурних пам`яток. З таких підстав позивач звернувся з даним позовом до суду та просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, шляхом уточнення позовних вимог.

26.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.07.2023 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом уточнення позовних вимог.

20.07.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та позовна заява у новій редакції.

Ухвалою від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.08.2023 о 09 год 00 хв.

У судовому засіданні 14.08.2023 відкладено розгляд справи.

Ухвалою від 14.08.2023 зобов`язано Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації опублікувати оголошення у відповідності частини 4 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

У судовому засіданні 25.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 09:30 03.10.2023.

У судовому засіданні 03.10.2023 оголошено перерву до 09:30 16.10.2023.

У судовому засіданні 16.10.2023 оголошено перерву до 10:30 26.10.2023.

Ухвалою від 16.10.2023 залучено до участі у справі № 580/4318/23 в якості співвідповідача Службу охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка 185, офіс 108, ).

26.10.2023 вх. № 46357/23 до суду надійшов позов третьої особи з самостійними вимогами - приватного підприємства «Крупське» до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання нечинним наказу в частині, з позовною вимогою - визнати протиправним та нечинним наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" в частині пункту 4 Додатку до наказу Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14.

Обґрунтування позовних вимог третьої особи є аналогічним обґрунтуванню позовної заяви позивача.

Ухвалою від 26.10.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору - приватне підприємство "Крупське", прийнято до провадження позовну заяву про визнання нечинним наказу, розпочато спочатку розгляд справи № 580/4318/23 та призначено підготовче засідання на 01.11.2023 о 14 год 00 хв.

У судовому засіданні 01.11.2023 закрито стадію підготовчого провадження та призначено розгляд справи по суті на 09:30 09.11.2023.

Ухвалою від 09.11.2023 відкладено розгляд справи по суті у справі № 580/4318/23 та призначено судове засідання на 10 год 30 хв 17.11.2023.

У судовому засіданні 17.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач-1 позов не визнав, надавши до суду відзив на позовну заяву приватного підприємства "Надія", де зазначено, що невиконання органами культурної спадщини норм щодо розробки облікової документації не тягне за собою автоматичне визнання об`єкту, як такого, що втратив статус щойно виявленого об`єкту культурної спадщини. Невиконання положень порядків не є підставою для зняття статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини. Позивачем у позові не наведено жодного нормативного обґрунтування підстав для визнання нечинними наказу від 23.11.2010 № 10/03-21 «Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури». Також не наведено об`єктивних фактів, які б свідчили про допущені порушення під час прийняття оспорюваного рішення. Всі доводи ґрунтуються лише на невиконанні положень порядків, що в свою чергу не може бути підставою для визнання рішення Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації нечинним. Щодо обмеження права власності відповідачем зазначено, що таке право позивача не обмежується, а обмежується лише його діяльність як власника. Позивач може здійснювати своє право власності в межах визначених Законом України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини». З таких підстав відповідач-1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву приватного підприємства "Крупське" не надав.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву приватного підприємства "Надія" та позовну заяву приватного підприємства "Крупське" не надав.

02.10.2023 вх. № 41880/23 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, де зазначено, що ним у позові помилково включено вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача-2 від 23.11.2010 № 10/03-21 в частині пунктів 4 та 105, так як ці об`єкти не належать приватному підприємству "Надія".

09.11.2023 вх. № 49090/23 до суду від приватного підприємства "Крупське" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

17.11.2023 вх. № 50699/23 до суду від представника позивача надійшла заява, в якій представник просила суд не розглядати раніше подану заяву від 02.10.2023 вх. № 41880/23 про зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні 17.11.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, представники відповідача заперечили проти позовних вимог та просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши доводи сторін, викладені в позовній заяві та відзиві, подані суду письмові докази, суд встановив таке.

23 листопада 2010 року Службою охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації видано наказ № 10/03-21 про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, до якого включено об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у приватній власності позивача та третьої особи.

Позивачу, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на праві приватної власності в м. Черкаси належить: квартири № 1, № 2, № 5, № 8, № 9 та № 10 в будинку № 1 по вул. Замковий узвіз; комплекс будівель по вул. Б. Вишневецького 2; квартира № 5 по вул. Гоголя 207; будинок № 211 по вул. Гоголя; квартира № 1 по вул. Хрещатик 189 та будинок № 194/1 по бульв. Шевченка.

Вказані приміщення включені до Переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, затвердженого спірним наказом відповідача.

Третій особі, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на праві приватної власності у м. Черкаси належить приміщення № 14 по вул. Б. Вишневецького, яке також включено до вказаного вище Переліку, затвердженого спірним наказом відповідача.

Наявність вказаного наказу стала підставою для звернення Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємства «Надія» щодо укладання упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили охоронного договору з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації на об`єкт культурної спадщини пам`ятку архітектури, будинок кінця XX століття, Будинок з грифонами, що розташований за адресою: вул. Замковий узвіз 1, м. Черкаси, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768. (адміністративна справа № 580/72/23).

Встановлені Законом України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» охоронні обмеження на об`єкти, які на праві приватної власності належать позивачу та третій особі та перелік яких затверджено спірним наказом і які фактично не відповідають встановленим вимогам щодо щойно виявлених об`єктів культурної спадщини фактично є одним із способом втручання в право приватної власності. Охоронний договір обмежує власника у праві власності (користуванні та розпорядженні).

Вважаючи, що наявність спірного наказу, який на думку позивача та третьої особи фактично втратив свою чинність, порушує їх права та законні інтереси, позивач та третя особа звернулися з даними позовними заявами до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини у сфері охорони культурної спадщини регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі - Закон № 1805-III).

У статті 1 Закону № 1805-III зазначено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону № 1805-III пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону № 1805-III щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 1805-III визначені види об`єктів культурної спадщини, серед яких, зокрема, об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів; об`єкти містобудування - історично сформовані центри населених місць, вулиці, квартали, площі, комплекси (ансамблі) із збереженою планувальною і просторовою структурою та історичною забудовою, у тому числі поєднаною з ландшафтом, залишки давнього розпланування та забудови, що є носіями певних містобудівних ідей.

Статтею 13 Закону № 1805-III визначено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до п. 10 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1760 (далі - Порядок № 1760), об`єкти культурної спадщини національного значення є особливою історичною або культурною цінністю і повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: справили значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва країни; безпосередньо пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей; репрезентують шедевр творчого генія, стали етапними творами видатних архітекторів чи інших митців; були витворами зниклої цивілізації чи мистецького стилю.

Критерій автентичності означає, що пам`ятка повинна значною мірою зберегти свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні нашарування, а також роль у навколишньому середовищі.

Пунктом 11 Порядку № 1760 передбачено, що об`єкти культурної спадщини місцевого значення повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: вплинули на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону; пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей певного населеного пункту чи регіону; є творами відомих архітекторів або інших митців; є культурною спадщиною національної меншини чи регіональної етнічної групи.

За змістом положень п. 12 Порядку № 1760 відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

У відповідності до п. 13 Порядку № 1760 після отримання протоколу, зазначеного у пункті 12, центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини у п`ятиденний термін передає його разом з обліковою документацією на розгляд утвореної у цьому органі експертної комісії.

Склад експертної комісії затверджує керівник центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. До складу ради входить не менш як три фахівці з науковим ступенем кандидата чи доктора наук з відповідної спеціальності.

Експертна комісія готує у п`ятиденний термін висновок щодо об`єкта культурної спадщини. Висновок підлягає затвердженню науково-методичною радою центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Зазначений висновок є підставою для занесення пам`ятки до Реєстру.

З аналізу вищенаведених вимог законодавчих актів слідує висновок, що включенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує включення цього ж об`єкта архітектури до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. При цьому, об`єкт архітектури, включений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, повинен чітко відповідати законодавчо вставленим критеріям, серед яких обов`язковим критерієм є автентичність, а також вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду доказів проведення процедури оцінки автентичності щойно виявлених пам`яток архітектури щодо приміщень, які знаходяться у власності позивача та третьої особи та взяті на облік оскарженим наказом.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивача та третьої особи, як власників приміщень, про включення вказаних вище об`єктів до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, чим порушено вимоги, передбачені ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III.

Слід також зазначити, що згідно з п. 3 Порядку № 1760 в редакції чинний на момент прийняття оскаржуваного наказу, передбачено, що облікова документація на об`єкт культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1760, облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об`єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається органами охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, органами охорони культурної спадщини місцевого самоврядування згідно з їх компетенцією або уповноваженими ними установами та організаціями.

Згідно з п. 5 Порядку № 1760, облікова картка об`єкта культурної спадщини повинна містити його найменування, відомості про розташування, дату утворення, первісне призначення, характер сучасного використання, ступінь схоронності, тип і вид об`єкта, наявність науково-проектної документації, а також стислий опис, фото загального вигляду, план, охоронний номер об`єкта, дату і номер рішення, відповідно до якого об`єкт взято на облік.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності короткої історичної довідки, акта технічного стану та матеріалів фотофіксації сучасного стану на щойно виявлені об`єкти архітектури щодо приміщень, які знаходяться у власності позивача та третьої особи, відповідачем ні до відзиву ні в інших спосіб до суду не надано, як і не надано будь-яких пояснень щодо причин відсутності такої документації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у складі облікової документації на вказані в оскарженому наказі щойно виявлені об`єкти пам`яток архітектури короткої історичної довідки, акта технічного стану та матеріалів фотофіксації сучасного стану, обов`язковість наявності яких визначена п. 3 Порядку № 1760.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1760, відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини в обов`язковому порядку оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об`єкт культурної спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 1805-III, для погодженого вирішення питань щодо охорони культурної спадщини на територіях областей, міст Києва та Севастополя, інших населених пунктів органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій можуть створювати консультативні ради з провідних учених і висококваліфікованих фахівців-практиків.

Консультативні ради діють на підставі типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 1.3 Типового положення про Консультативну раду з питань охорони культурної спадщини місцевих органів охорони культурної спадщини, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Міністерства культури і мистецтв України від 26 лютого 2001 року № 42/94, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 березня 2001 року за № 235/5426 (далі Положення № 42/94), до складу Консультативної ради входять провідні вчені й висококваліфіковані фахівці-практики сфери охорони та реставрації пам`яток, а також суміжних галузей - реставратори, працівники науково-дослідних і проектних організацій, виробничники, представники державних органів охорони культурної спадщини вищого рівня, органів управління, громадських організацій.

Пунктом 2.1 Положення № 42/94 визначено, що основним завданням Консультативної ради є забезпечення професійного вирішення питань дослідження, охорони, реставрації, відтворення об`єктів культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених місць шляхом опрацювання висновків, рішень, рекомендацій і пропозицій для органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Відповідачем не надано доказів щодо відповідності приміщень позивача та третьої особи критерію автентичності та іншим критеріям, передбачених Порядком № 1760.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність оформлення протоколів щодо щойно виявлених пам`яток архітектури, обов`язковість складання яких передбачена п. 12 Порядку № 1760, а отже і про відсутність доказів на підтвердження зібрання наукових (вчених) рад, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини, у тому числі, Консультативної ради.

11 березня 2013 року Міністерством культури України видано наказ № 158 «Про затвердження порядку обліку об`єктів культурної спадщини» (далі Наказ № 158), яким встановлено певні строки для відповідальних органів культурної спадщини, щодо щойно виявлених об`єктів культурної спадщини.

Згідно з п. 3.5 розділу ІІІ Наказу № 158 про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі) письмове повідомлення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Пунктами 4.1 та 4.2 розділу IV Наказу № 158 передбачено, що на кожний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення його до Переліку, складається паспорт об`єкта культурної спадщини.

Форму облікової картки об`єкта культурної спадщини та паспорта об`єкта культурної спадщини затверджено наказом Міністерства культури і мистецтв України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 13 травня 2004 року № 295/104 «Про затвердження форм облікової картки та паспорта об`єкта культурної спадщини», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 червня 2004 року за № 693/9292.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем, протягом встановленого Наказом № 158 строку складено паспорти об`єктів культурної спадщини щодо об`єктів, які знаходяться у власності позивача та третьої особи та занесені до переліку спірним наказом.

Також, наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 (далі Наказ № 501) внесено зміни до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 року за № 528/23060 та викладено його в новій редакції.

Пунктом 3 Наказу № 501 передбачено, що облікова документація, в тому числі облікові картки та паспорти, складені на пам`ятки культурної спадщини зберігають свою чинність. Облікова документація на щойно виявлені об`єкти, розроблена до набрання чинності цим наказом, не потребує приведенню у відповідність до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини якщо подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України подано на розгляд Міністерства культури України до 1 грудня 2020 року.

Пунктом 4 наказу № 501 встановлено, що органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зокрема, до 31 грудня 2019 року переглянути затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затвердити їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

Відповідачем не надано суду доказів того, що в строк до 31 грудня 2019 року ним переглянуто затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затверджено їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідач, з моменту прийняття спірного наказу по день подання позову, не вчинив жодних дій щодо реєстрації щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, як пам`яток та не повідомив власників об`єктів про спеціальний статус цих об`єктів, що як наслідок впливає на права та законні інтереси позивача та третьої особи.

Твердження відповідача, що Порядок № 1760 не застосовується до спірних правовідносин в редакції на дату прийняття оскарженого наказу, суд вважає хибними, оскільки названий порядок затверджений 27.12.2001, тобто до прийняття наказу № 10/03-21 від 23.11.2010, та визначав порядок дій для віднесення пам`ятки до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури.

Окрім іншого, суд бере до уваги той факт, що з моменту видачі оскаржуваного наказу № 10/03-21 від 23.11.2010 і всупереч вимогам Порядку № 1760, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу, а також у наступних редакціях, облікова документація на об`єкти, що знаходяться у приватній власності позивача та третьої особи та внесені до переліку спірним наказом до Міністерства культури та інформаційної політики України не надходили.

За таких обставин, видаючи наказ № 10/03-21 від 23.11.2010 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, в частині включення до нововиявлених об`єктів пам`яток архітектури об`єктів позивача та третьої особи відповідач на викладені вище обставини уваги не звернув, відсутність факту підтвердження відповідності критеріям, передбачених Порядком № 1760, проігнорував, наявності належної та повної облікової документації (облікової картки, короткої історичної довідки, акту технічного стану об`єкта) не забезпечив, заходів, спрямованих на дотримання прав та охоронюваних законом інтересів позивача та третьої особи не вжив, а відтак не підтвердив висновки про віднесення вказаних вище об`єктів до числа щойно виявлених об`єктів культурної спадщини і, як наслідок, безпідставно вніс їх до Переліку щойно виявлених пам`яток архітектури.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У судовій практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Так, у рішенні Рисовський проти України ЄСПЛ зазначив, що принцип належного урядування передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (також див. рішення у справах Лелас проти Хорватії, Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (також див. Рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, Беєлер проти Італії).

Згідно з ч. 2 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірний наказ № 10/03-21 від 23.11.2010 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури є протиправним та підлягає скасуванню в частині включення до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури приміщень позивача та третьої особи.

Водночас, суд зазначає, що позов приватного підприємства "Надія" підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з позовними вимогами приватного підприємства "Надія", останнє просить визнати протиправним та нечинним наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" в частині пунктів Додатку до наказу від 23 листопада 2010 року № 10/03-21:

- пункт 1 - житловий будинок пристава Табачникова, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 2;

- пункт 4 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14;

- пункт 20 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 207;

- пункт 21 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 211;

- пункт 40 - житловий будинок, м. Черкаси, Замковий узвіз 1;

- пункт 87 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Хрещатик 189;

- пункт 105 - будинок управителя махорочної фабрики Теплицького, модерн, м. Черкаси, бульв. Шевченка 194.

Проте, як встановлено судом і не заперечується позивачем пункт 4 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14 не є його приватною власністю, а належить приватному підприємству "Крупське", у зв`язку із чим третя особа і звернулася із самостійним позовом до суду.

Отже, позовні вимоги приватного підприємства "Надія" в частині пункту 4 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14 задоволенню не підлягають.

Також, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо приватного підприємства "Надія", останньому належить, зокрема приміщення, яке знаходиться за адресою - бульвар Шевченка 194/1.

Наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" до переліку внесений об`єкт - будинок управителя махорочної фабрики Теплицького, модерн, м. Черкаси за адресою: бульвар Шевченка 194 (пункт 105).

Враховуючи те, що приміщення, яке знаходиться за адресою - бульвар Шевченка 194/1 не внесено до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури спірним наказом та те, що об`єкт, що знаходиться за адресою: бульвар Шевченка 194 та внесений спірним наказом до переліку (пункт 105) не знаходиться у приватній власності позивача, то позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року № 37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги приватного підприємства "Надія" - позивача підлягають до задоволення частково, а позов приватного підприємства "Крупське" - третьої особи підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КАС України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією ПуАТ «КБ «Акордбанк» від 16.05.2023 № 8402 в сумі 2 684,00 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який безпосередньо порушив право позивача, пропорційно задоволеній частині позову тобто 1 917,14 грн.

Понесені третьою особою судові витрати, підтверджені платіжною інструкцією АТ «Райффайзен Банк» від 25.10.2023 № 10981 в сумі 2 684,00 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь третьої особи за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який безпосередньо порушив її заявлене право.

Керуючись статтями 12, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "Надія" до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання нечинним наказу в частині - задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" в частині пунктів Додатку до наказу від 23 листопада 2010 року № 10/03-21:

- пункт 1 - житловий будинок пристава Табачникова, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 2;

- пункт 20 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 207;

- пункт 21 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Гоголя 211;

- пункт 40 - житловий будинок, м. Черкаси, Замковий узвіз 1;

- пункт 87 - житловий будинок, м. Черкаси, вул. Хрещатик 189.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (бульвар Шевченка 185 оф. 108, м. Черкаси, 18000, ) на користь приватного підприємства "Надія" (вул. О. Дашковича 27, м. Черкаси, 18002, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 917 (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять) гривень 14 копійок.

Адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватного підприємства "Крупське" до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації та Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання нечинним наказу в частині - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та нечинним наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури" в частині пункту 4 Додатку до наказу Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 - казино Лисака, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 14.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (бульвар Шевченка 185 оф. 108, м. Черкаси, 18000, ) на користь приватного підприємства "Крупське" (вул. Крупської 27, с. Крупське, Черкаська область, 19760, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.12.2023.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ