Справа № 340/4040/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4040/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить:

1)визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №130 від 08.05.2023 ОСОБА_1 :

- грошового забезпечення за період з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби, згідно 5 тарифного розряду /523 %/

- щомісячної надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- компенсація за невикористані 33 дні щорічної основної відпустки;

- одноразової грошової компенсації в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць служби, але не менш як 25 % місячного грошового забезпечення при звільненні останнього зі служби;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити:

- грошове забезпечення за період з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, згідно 5 тарифного розряду /523 %/

- щомісячну надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- компенсацію за невикористані 33 дні щорічної основної відпустки;

- одноразову грошову компенсації в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць служби, але не менш як 25 % місячного грошового забезпечення при звільненні останнього зі служби.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при звільненні позивача з військової служби з ним не проведено повний розрахунок, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 22.06.2023 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) (а.с.35).

Від відповідача надійшов відзив, в якому вказано про не визнання позовних вимог (вх.38341/23 від 24.10.2023).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 14.02.2023 по 08.05.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №130 від 08.05.2023 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків військової частини.

Відповідно до наказу №130 від 08.05.2023, при звільнені військова частина мала сплатити позивачу:

- грошове забезпечення за період з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби, згідно 5 тарифного розряду /523 %/

- щомісячної надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- компенсація за невикористані 33 дні щорічної основної відпустки;

- одноразової грошової компенсації в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць служби, але не менш як 25 % місячного грошового забезпечення при звільненні останнього зі служби (а.с.8).

Позивач вказує, що на момент звернення до суду, відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем, що зумовило звернення останнього до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20 грудня 1991 року №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", яка набула чинності з 24 лютого 2022 року.

Пунктом 1 постанови, на дату набуття нею чинності, було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Тобто, чинними станом на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правовими актами передбачено, що всі без винятку військовослужбовці отримують щомісячно додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень.

Жодних виключень, винятків, обмежень щодо виплати військовослужбовцям контрактної служби фіксованої суми додаткової винагороди положення постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року не містять.

Згідно з приписами розділу XVI «Преміювання» Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Розмір щомісячної премії у військовій частині та підпорядкованих їй військових частинах установлює командир цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року.

В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки".

Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі, якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів від 20 серпня 2014 року №413 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення" рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається відповідними комісіями.

Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту, військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Так, постановою від 21 серпня 2019 року Великої Палати Верховного Суду, за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19), зроблено наступний правовий висновок: «відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки».

Отже, з урахуванням норм чинного законодавства, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-ХІІ.

Військовослужбовець, який звільняється зі служби, має право на отримання компенсації за всі невикористані дні щорічної та основної відпустки, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з врахуванням раніше виплачених сум.

Так, пунктом 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011 -XII встановлено право на отримання матеріально допомоги на оздоровлення, яка виплачується разом з наданням щорічної відпустки.

Як встановлено судом, в наказі №130 від 08.05.2023 встановлено до виплати позивачу:

- грошового забезпечення за період з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби, згідно 5 тарифного розряду /523 %/

- щомісячної надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з 01.05.2023 по 08.05.2023 включно;

- компенсація за невикористані 33 дні щорічної основної відпустки;

- одноразової грошової компенсації в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць служби, але не менш як 25 % місячного грошового забезпечення при звільненні останнього зі служби.

Отже, при звільненні позивача відповідач був зобов`язаний провести з ним остаточний розрахунок в частині виплати премії та надбавки.

Судом встановлено, що до перерахування на картковий рахунок позивача належало 44 402,98 грн. (з урахуванням утримань), що підтверджено наданим витягом з розрахунково-платіжної відомості №22 на виплату грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_1 за період з 01.05.2023 по 08.05.2023.

Кошти у розмірі 44 402,98 грн. були перераховані військовою частиною НОМЕР_2 /в якій відповідач знаходиться на фінансовому забезпеченні/ на рахунок АТ КБ "Приватбанк" 07.06.2023, згідно платіжної інструкції №923 та 08.06.2023 вказана сума зарахована на картковий рахунок позивача в АТ КБ "Приватбанк", що підтверджено платіжною інструкцією №923 від 07.06.2023 та витягом з відомості розподілу витрат військової частини.

Вказані обставини позивачем не спростовано.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідач довів правомірність дій, спір між сторонами відсутній.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які підлягають розподілу на користь сторін не встановлено.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО