Справа № 160/26196/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/26196/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року (суддя Бондар М.В.) у справі №160/26196/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с від 14.07.2023 в частині переведення капітана поліції ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінально поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- ???поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Фактично підставою для повернення позовної заяви стали висновки суду першої інстанції про те, що позов підписано особою, яка не мала право його підписувати. Такі висновки суд обгрунтував тим, що подана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовна заява в інтересах ОСОБА_1 підписана адвокатом Охримович Лілією Сергіївною, але в ордері про надання правової допомоги не зазначено інформації щодо назви органу, у якому надається правова допомога, натомість, в ордері визначена лише інформація про представництво у «судах всіх інстанцій».

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що долучений до позову ордер не підтверджував повноваження адвоката на представництво позивача у суді. За позицією позивача під назвою органу, в якому здійснюється представництво, слід розуміти як безпосередню назву конкретного органу, так і назву групи органів. Позивач також вказує на необгрунтованість посилання суду першої інстанції на правові висновки Великою Палати

Верховного Суду, оскільки такі висновки зроблені під час розгляду інших правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як зазначено вище, повертаючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що позов підписано особою, яка не мала право його підписувати. Фактично позиція суду першої інстанції полягає в тому, що у випадку пред`явлення позову, підписаного адвокатом, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, то в ордері про надання правової допомоги в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» повинно бути зазначено саме «Дніпропетровський окружний адміністративний суд», а не як у спірному випадку - «у судах всіх інстанцій».

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із частиною 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За змістом статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Згідно з пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до рішення Ради адвокатів України № 118 від 17.11.2020. далі - Положення № 41) ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Відповідно до пункту 12.4 Положення №41 назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Верховний Суд неодноразово вирішував питання прийнятності ордеру як документа, що підтверджує повноваження адвоката, у разі, коли в ньому замість найменування конкретного органу (суду), у якому надається правова допомога, зазначено загальне найменування системи органів, зокрема "суди України" чи інші подібні конструкції.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №826/17175/18 зазначено, що:

- під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

- зазначення в ордері, що правова допомога надається "в судових органах" є достатнім для висновку про наявність у адвоката повноважень діяти від імені сторони у справі;

- вимога судів зазначати в ордері найменування конкретного суду є надмірно формалізованою і створює невиправдані перешкоди для звернення до суду.

Тотожна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2023 у справі № 640/30856/21.

Отже, під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зокрема суд, органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

У спірному випадку адвокатом до позову долучено ордер про надання правової допомоги, в якому графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» зазначено - «у судах всіх інстанцій».

Тобто, наданий ордер, в частині визначення органу в якому надається правова допомога, відповідав вимогам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, обгрунтовуючи свою позицію, посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду, які зроблені в постанові від 05.06.2019 (справа №9901/847/18) та в постанові від 03.07.2019 (справа №9901/939/18).

Так, в постанові від 05.06.2019 (справа №9901/847/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема, в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога". Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема, суду.

Такий висновок зроблено у правовідносинах, за змістом яких, у ордері на надання правової допомоги, який був доданий до позовної заяви, підписаної адвокатом, у графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" було зазначено: "В органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування".

Тобто, в розглянутих ВПВС правовідносинах в ордері про надання правової допомоги взагалі була відсутня інформація про судові органи, в яких фактично і надавалася правнича допомога.

Правовідносини, які були предметом розгляду ВПВС в межах справи №9901/939/18 також не є подібними правовідносинам у цій справі, оскільки стосувалися невідповідності дати зазначеній в ордері із датою укладення договору про надання правової допомоги. Крім того, ВПВС у вказаній справі керувалася Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, яке по іншому регулювало спірні правовідносини та втратило чинність на момент винесення судом першої інстанції оскаржуваної у цій справі ухвали.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обгрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі №160/26196/23 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07.12.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк