Справа № 420/15435/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача період перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за періоди 01.12.2002 - 31.12.2002 - 1 місяць, 01.01.2003 - 31.01.2003 та 01.03.2003-31.12.2003 - 11 місяців, 01.01.2004 - 31.08.2004 - 8 місяців, 01.06.2005 - 31.08.2005 - 3 місяці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати позивачу розміру пенсії за віком, та доплати за понаднормовий стаж з врахуванням середньомісячного заробітку (відповідно рішення №68 від 24.03.2023р.) та з врахуванням страхового стажу позивача за період перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за періоди 01.12.2002 - 31.12.2002 - 1 місяць, 01.01.2003 - 31.01.2003 та 01.03.2003-31.12.2003 - 11 місяців, 01.01.2004 - 31.08.2004 - 8 місяців, 01.06.2005 - 31.08.2005 - 3 місяці.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідачем при прийнятті рішення №68 від 24.03.2023 року про призначення пенсії було повністю проігноровано довідку ГУ ДПС в Одеській області №63776/15-32-24-10-06 від 09.03.2023 року, яка була надана позивачем до ПФУ, що в свою чергу призвело до виключення з періоду стажу періоди з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік 1 місяць, з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік та з 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік 11 місяців, з 01.01.2004 рік по 31.08.2004 рік 8 місяців, з 01.06.2005 року по 31.08.2005 рік 3 місяці (враховано лише 1 місяць). У зв`язку з чим, позивач звернувся з заявою від 15.04.2023 року щодо перегляду його пенсії з врахуванням вказаних періодів, однак 01.05.2023 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області було надано відповідь, з посиланнями на ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також на п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, про необхідність надання додаткових документів. Позивач, з урахуванням вказівок органу пенсійного фонду, повторно звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області 11.05.2023 року з відповідною заявою та 25.02.2023 року відповідачем було надано відповідь про відмову зарахувати стаж за спірними періодами у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

З 01.01.1999 року по теперішній час позивач є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Позивач не згоден з такими висновками, оскільки вважає, що для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період, підтвердженням сплати є наявність у позивача свідоцтва про сплату єдиного внеску.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що не зарахування вказаного періоду з боку органів пенсійного фонду, порушує його законне право на пенсію, що слугувало підставою для звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано у відповідача по справі - належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , а також подані позивачем у 2023 році звернення щодо перегляду пенсії з доданими до них документами та рішення, прийняті за результатом розгляду таких звернень.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив в якому останній не погоджується з вимогами адміністративного позову, вважає їх не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, 11.05.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області в порядку Закону України «Про звернення громадян». Зазначену заяву було розглянуто та надано відповідь, що підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу немає, оскільки відсутні відомості про сплату позивачем страхових внесків. Позивачу було запропоновано надати до Головного управління ПФУ в Одеській області документи, які підтверджують сплату страхових внесків у спірний період. Проте позивачем не було надано жодного документу, які б підтверджували сплату ним страхових внесків за період з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік, з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік, з 01.03.2003 рік по 31.12.2003 рік, з 01.01.2004 рік по 31.08.2004 рік та з 01.06.2005 року по 31.08.2005 рік. А отже, на думку представника відповідача у Головного управління ПФУ в Одеській області не було законних підстав для врахування вказаного періоду до страхового стажу позивача. З урахуванням викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) з 01.01.1999 року перебуває на податковому обліку в Южненській ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області як фізична особа-підприємець з застосуванням спрощеній системі оподаткування. (витяг з ЄРС для ФОП, лист ГУДПС в Одеській області від 09.03.2023 року №6377/6/15-32-24-10-06, довідка про взяття на облік платника податків від 01.06.2000 року №27-28-17).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області. Відповідно до рішення №68 від 24.03.2023 року про призначення позивачу пенсії, його стаж складає 40 років 2 місяці 6 днів.

15.04.2023 року позивач звернувся через веб портал Пенсійного фонду України з заявою про повторний розгляд його пенсійної справи. У вказаному зверненні ОСОБА_2 зазначає, що під час роботи інспектора з його пенсійною справою було повністю проігноровано довідку ГУ ДПС в Одеській області №63776/15-32-24-10-06 від 09.03.2023 року, яка знаходить в його пенсійній справі, що призвело до виключення з періодів стажу наступних періодів: з 01.01.2000 року по 30.06.2000 рік 6 місяців, з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік 1 місяць, з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік та 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік 11 місяців, з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік 8 місяців, разом 26 місяців. Позивач у заяві зазначає, що оскільки згідно з довідкою ГУ ДПС в Одеській області №63776/15-32-24-10-06 від 09.03.2023 року він перебував на спрощеній системі оподаткування, то він не міг не сплачувати єдиний податок у ці періоди. У зв`язку з чим, позивач просив повно розглянути його пенсійну справу з урахуванням викладеного.

Листом від 01.05.2023 року №10334-9481/К-02-1500/23 Головне управління ПФУ в Одеській області було надано відповідь, зі змісту якого вбачається, що органом пенсійного фонду запропоновано позивачу, для включення спірних періодів (01.12.2002 по 31.01.2003 рік, з 01.03.2003 по 31.12.2003 рік), надати довідку з ДПС щодо сплати страхових внесків.

11.05.2023 року позивач повторно звернувся до пенсійного фонду через веб портал з заявою, в якій зазначив, що 42 відсотки єдиного податку, які сплачувались ним, перераховувалися Державним казначейством України до Пенсійного фонду України та періоди роботи з 2002-2005 років, відповідно до приписів п. 3 розділу ХV Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», повинні бути включені до його страхового стажу, оскільки відповідно до якого п. 3-1 розділу ХV Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Отже, позивач у своєму зверненні наполягав на зарахуванні пенсійним фондом до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 31.08.2004 рік та за період з 01.06.2005 рік по 31.08.2005 рік (повинно бути зараховано 3 місяці страхового стажу, а не 1 місяць). До вказаного звернення позивачем було надано сканкопії свідоцтв про сплату єдиного податку за 2002 рік, 2003 рік, 2004 рік та 2005 рік.

Листом від 25.05.2023 року №13432-12858/К-02/8-1500/23 на звернення позивача пенсійним фондом надано відповідь, відповідно до якої зазначено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж після 01.01.2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до 01.01.2004 року на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до надрання чинності чим Законом. Відповідно до п. 3-1 розділу ХV вказаного Закону визначено, що починаючи з 01 січня 2018 року для визначення права на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону до страхового стажу включаються, зокрема, періоди: з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. При цьому, пенсійний фонд зазначає, що в даному випадку підтвердженням застосування в зазначений період строщеної системи є свідоцтво про сплату єдиного податку або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку у громадян; з 01.07.2000 року по 31.12.2017 рік включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Отже, з урахуванням викладеного, до страхового стажу не враховані періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2002 року по 31.01.2003 рік, з 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік та з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків.

Не погоджуючись з вищенаведеною відповіддю пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058- IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058- IV).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, серед іншого, 1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру; 2) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску); 2) проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно; 3) перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 1 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно; 4) перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 5) перебування у довготерміновому відрядженні працівників дипломатичної служби у період з 1 січня 2004 року по 30 квітня 2016 року, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Згідно витягу з ЄРС для ФОП ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) з 01.01.1999 року зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно довідок від 08.05.1999 року №1/17-00 ОСОБА_1 взятий на облік з 05.05.1999 року №954, від 01.06.2000 року №27/28-17 взятий на облік від 28.04.1999 року №954 у Державній податковій інспекції в м. Южному.

Згідно листа Головного управління ДПС в Одеській області від 09.03.2023 року №6377/6/15-32-24-10-06 від 09.03.2023 року, податковий орган зазначає, що за наявної інформації з архівних баз даних Южненської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області за період підприємницької діяльності ОСОБА_1 застосовувалася спрощена система оподаткування.

Позивач вказує, що відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком час роботи ФОП ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2000 року по 30.06.2000 рік 6 місяців, з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік 1 місяць, з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік та 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік 11 місяців, з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік 8 місяців, 01.06.2005 - 31.08.2005 - 3 місяці, разом 26 місяців..

Згідно з довідкою Форми ОК-5 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_2 ) сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України у період:

З 01.01.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.07.2007 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 31.12.2001 рік, з 01.01.2002 року по 30.11.2002 рік, з 01.02.2003 року по 28.02.20023 рік, з 01.09.2004 рік по 31.12.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.05.2005 рік, з 01.09.2005 року по 31.12.2005 рік, 2006 рік, 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік.

Зазначені періоди відповідач зарахував до страхового стажу позивача у повному розмірі на підставі пункту 3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

Разом з тим, у суду відсутня інформація щодо сплати страхових внесків позивачем у періоди з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік., з 01.06.2005 - 31.08.2005, як то передбачено Законом України №1058, а саме за довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК) наданою пенсійним органом, позивач не сплачував страхові внески за цей період.

Позивач в адміністративному позові наголошує, що згідно законодавства України, для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період, підтвердженням вказаної сплати є свідоцтво про сплату єдиного внеску серії НОМЕР_3 від 01.01.2005 року, серії НОМЕР_4 від 01.01.2004 року

Суд вважає необґрунтованими вказані доводи позивача про необхідність зарахування спірних періодів з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік., з 01.06.2005 - 31.08.2005. на підставі вказаних документів, оскільки зарахування страхового (трудового стажу) було можливим виключно за умови сплати страхових внесків (єдиного соціального внеску).

Доказів сплати у періоди з 01.01.2004 року по 31.08.2004 рік., з 01.06.2005 - 31.08.2005. страхових внесків позивач не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.08.2004 року, з 01.06.2005 року по 31.08.2005 року до страхового стажу, у зв`язку із відсутністю відомостей про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

З огляду на викладене, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, щодо періоду з 01.01.2000 року по 30.06.2000 рік., з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік., з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік., з 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік суд зазначає таке.

Згідно з п. 2 Указу Президента від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» передбачено, що до Пенсійного фонду України органами місцевого бюджету перераховуються 10 відсотків від суми фіксованого податку, 17 відсотків від суми коштів, одержаних від продажу спеціальних торгових патентів, та відділеннями Державного казначейства України 42 відсотки від сум єдиного податку, 68 відсотків від сум фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 16.1 розділу 16, п. 18.3 та п. 18.4 розділу 18 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління ПФУ від 06.09.1996 № 1-1 ( яка діяла в спірний період та втратила чинність 07.02.2011 на підставі постанови правління Пенсійного фонду № 1-1 від 13.01.2011) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, зобов`язані вести облік зборів до Пенсійного фонду та витрачання його коштів, своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти та зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових зборів до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Як вже зазначалося вище судом, позивач згідно листа Головного управління ДПС в Одеській області від 09.03.2023 року №6377/6/15-32-24-10-06 у спірний період, перебував на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_5 від 14.07.1999 року та серії А3094655 від 01.01.2003 року про сплату єдиного податку суб`єктом малого підприємництва фізичною особою, ОСОБА_2 є платником єдиного податку. У відповідності до законодавства України, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме, з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку.

Отже, з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, серед іншого, провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування та за наявності свідоцтва про сплату єдиного податку.

Позивачем надано до суду усі необхідні докази передбачені Законом України №1058, які дають право позивача для включення спірного періоду здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу.

Натомість в обґрунтування заперечень, відповідач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчать про те, що позивач у періоди з 01.01.2000 року по 30.06.2000 рік., з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік., з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік., з 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік не сплачував страхових внесків.

Відсутність заборгованості перед податковим, пенсійним органами та органом соціального страхування свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Вказане в сукупності свідчить про наявність підстав для зарахування з 01.01.2000 року по 30.06.2000 рік., з 01.12.2002 року по 31.12.2002 рік., з 01.01.2003 року по 31.01.2003 рік., з 01.03.2003 року по 31.12.2003 рік (періоду провадження підприємницької діяльності) до страхового стажу, у зв`язку із чим суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаних вище періодів.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати позивачу розміру пенсії за віком, та доплати за понаднормовий стаж з врахуванням середньомісячного заробітку (відповідно рішення №68 від 24.03.2023р.) та з врахуванням страхового стажу позивача за період перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за періоди 01.12.2002 - 31.12.2002 - 1 місяць, 01.01.2003 - 31.01.2003 та 01.03.2003-31.12.2003 - 11 місяців, 01.01.2004 - 31.08.2004 - 8 місяців, 01.06.2005 - 31.08.2005 - 3 місяці суд зазначає таке.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправною відмовою у зарахуванні до страхового стажу позивача період перебування на спрощеній системі оподаткування періоди 01.12.2002 - 31.12.2002 - 1 місяць, 01.01.2003 - 31.01.2003 та 01.03.2003-31.12.2003 - 11 місяців, суд дійшов висновку, що відповідачем в даному випадку не було належно обраховано загальний страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, заява позивача про перерахунок пенсії вважається не розглянутою по суті.

Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.05.2023 року про зарахування до стахового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2002 - 31.12.2002 рік, з 01.01.2003 - 31.01.2003 рік та з 01.03.2003-31.12.2003 рік.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача період перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за періоди 01.12.2002 року по 31.12.2002 року, 01.01.2003 року по 31.01.2003 року, з 01.03.2003 року по 31.12.2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок розміру пенсії за віком з врахуванням страхового стажу позивача за період перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за періоди 01.12.2002 - 31.12.2002 рік, з 01.01.2003 - 31.01.2003 рік та 01.03.2003-31.12.2003 рік.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83);

Суддя П.П. Марин