Справа № 380/25992/23
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконань рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Львівській області) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконань рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, ВДВС УЗПВР у Львівській області), в якому просить скасувати постанову від 09.10.2023 ВП №71576988 про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Львівській області в розмірі 5 100 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ПФУ у Львівській області виконало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №380/11951/22, здійснивши у січні 2023 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Виплата заборгованості по пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2023 у сумі 136 168 грн 70 к. відбудеться після виділення коштів з Державного бюджету. Листом від 27.10.2023 №1300-5308-8/156668 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №380/11951/22. Вказує, що при прийнятті спірної постанови державний виконавець не перевірив факт виконання судового рішення і не дослідив поважності невиконання чи виконання не в повному обсязі. Свої доводи позивач обґрунтовує правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №805/2174/17а. Просить задовольнити позов і скасувати постанову про накладення штрафу.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Державним виконавцем 01.05.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71576988, яку скеровано сторонам до відома та виконання. Боржника ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 26.07.2023 державним виконавцем підготовлено та скеровано на адресу ГУ ПФУ у Львівській області вимогу виконавця про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ох робочих днів з моменту отримання. Станом на 09.10.2023 року боржником не надано жодної інформації про виконання чи причини невиконання рішення, у зв`язку з чим було накладено штраф у розмірі 5100 грн. Звертає увагу, що боржник повідомив Відділ примусового виконання рішень про виконання рішення суду листом лише 27.10.2023, що свідчить про те, що ні на вимогу державного виконавця, ні на постанову про відкриття виконавчого провадження боржник не реагував, а підготував відповідь вже після накладення на нього штрафу у розмірі 5100 грн. Зазначає, що намагався всіма доступними для нього і передбаченими законодавством інструментами перевірити виконання цього рішення, оскільки було неодноразове звернення стягувача засобами телефонного зв`язку зі скаргами про те, що боржником злісно не виконується судове рішення та він не отримує перераховану пенсію. Вказує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, згідно з Законом. Стверджує про те, що постанова про накладення штрафу від 09.10.2023 ВП № 71576988 є правомірною, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Ухвалою від 09.11.2023 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надавався строк для усунення недоліків.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою суду від 24.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі із викликом сторін. Судове засідання призначено на 30.11.2023.

Судове засідання, призначене на 30.11.2023, відкладено до 04.12.2023 у зв`язку із неявкою відповідача.

Відповідачем 01.12.2023 (вх. №92869) подано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 04.12.2023 суд заслухав вступну промову представника позивача Камінської Ю.І., оголосив відзив відповідача на позовну заяву, дослідив докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконання до ВПВР УЗПВР у Львівській області надійшов виконавчий лист №380/11951/22, виданий 14.03.2023 Львівським окружним адміністративним судом, стягувачем у якому є ОСОБА_1 , а боржником - ГУ ПФУ у Львівській області.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області від 01.05.2023 відкрито виконавче провадження №71576988 з примусового виконання виконавчого листа №380/11951/22, виданого 14.03.2023 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, виходячи із розміру 90% його грошового забезпечення, зазначеного у довідці про розмір грошового забезпечення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Львівській області» №83 від 11.05.2021, з урахуванням виплачених коштів.

Вказана постанова 01.05.2023 скерована на адресу ГУ ПФУ у Львівській області та отримана позивачем 19.06. 2023, що вказано у позовній заяві та підтверджено представником у судовому засіданні.

Державним виконавцем 26.07.2023 в межах виконавчого провадження №71576988 скеровано на адресу ГУ ПФУ у Львівській області вимогу від 20.07.2023 №21961 про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду №380/11951/22 з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ох робочих днів з моменту отримання.

Державним виконавцем 09.10.2023 винесено постанову про накладення штрафу ВП №71576988 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн у зв`язку із невиконанням боржником виконавчого документа.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 27.10.2023 №1300-5308-8/156668 повідомлено відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №380/11951/22 шляхом проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, виходячи із розміру 90% його грошового забезпечення, зазначеного у довідці про розмір грошового забезпечення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Львівській області» №83 від 11.05.2021, з урахуванням виплачених коштів.

Постанова державного виконавця про накладення штрафу від 09.10.2023 у ВП №71576988 є предметом оскарження у цій справі.

При вирішенні справи суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Саме такі правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховано судом при розгляді цієї справи.

Спірною постановою на позивача накладено штраф на підставі статей 63 та 75 Закону №1404-VІІІ за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/11951/22, примусове виконання якого здійснюється у ВП №71576988.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 01.05.2023 відкрито виконавче провадження №71576988 з примусового виконання виконавчого листа №380/11951/22, виданого 14.03.2023 Львівським окружним адміністративним судом, пунктом 2 якого зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити державного виконавця.

Позивачем отримано вказану постанову 19.06.2023, про що вказано у позовній заяві.

Відповідачем у межах ВП №71576988 складено та направлено на адресу ГУ ПФУ у Львівській області вимогу від 20.07.2023 №21961 про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ох робочих днів з моменту отримання.

Позивач повідомив відповідача про виконання судового рішення листом від 27.10.2023 №1300-5308-8/156668, долучивши перерахунок пенсії у пенсійній справі №- МВС, з якого вбачається, що ГУ ПФУ у Львівській області здійснило у січні 2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення, направивши 04.01.2023 розпорядження про перерахунок 04.01.2023 та розрахунок на доплату за пенсійною справою.

Таким чином, судове рішення виконано 04.01.2023, тобто до прийняття державним виконавцем 01.05.2023 постанови про відкриття виконавчого провадження №71576988.

Зі змісту постанови неможливо встановити фактичні підстави винесення її відповідачем, оскільки така містить виключно посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VІІІ та констатацію невиконання вимог виконавчого документа станом на 09.10.2023.

Судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №380/11951/22 не виконано в частині виплати заборгованості, яка виникла внаслідок проведеного на виконання цього судового рішення перерахунку пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2023.

Причиною невиплати ГУ ПФУ у Львівській області заборгованості стала відсутність відповідного фінансового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюється виключно законами. Такими законами є Закон України про Державний бюджет на поточний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (далі Закон №2262).

Відповідно до статті 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону №1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до статті 73 Закону №1058IV кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на орган Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Фонду, виділених з Держаного бюджету України, та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Як встановлено судом, боржником ВП №71576988 - ГУ ПФУ у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №380/11951/22 здійснило 04.01.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у пенсійній справі №-МВС на виконання судового рішення, направивши розпорядження про перерахунок та в частині виплати коштів (заборгованості) за період з 01.12.2019 по 31.01.2023 включило до Реєстру судових рішень для виконання за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджету за відповідною бюджетною програмою, яке здійснюватиметься у порядку черговості після виділення коштів на такі цілі.

Таким чином, ГУ ПФУ у Львівській області вжило заходи, спрямовані на виконання судового рішення від 23.11.2022 у справі №380/11951/22 в повному обсязі, однак відсутність коштів унеможливила виплату заборгованості за період 01.12.2019 по 31.01.2023 до надходження відповідних бюджетних призначень з Державного бюджету України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які повідомлені ГУ ПФУ у Львівській області відповідачу листом від 27.10.2023 №1300-5308-8/156668 та підтвердженні перерахунком пенсії за пенсійною справою №-МВС та розрахунком доплати, в своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата коштів в повному обсязі за виконавчим документом зумовлена не недбалістю ГУ ПФУ у Львівській області як боржника у ВП №71576988 чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення не виконав.

Доводи відповідача про відсутність станом на 09.10.2023 листа ГУ ПФУ у Львівській області 27.10.2023 №1300-5308-8/156668 не спростовують факту виконання позивачем судового рішення ще 01.05.2022, який не був перевірений державним виконавцем перед винесенням спірної постанови.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на несвоєчасність повідомлення ГУ ПФУ у Львівській області як боржника у ВП №71576988 відповідача про виконання судового рішення №380/11951/22, що фактично і призвело до прийняття державним виконавцем спірної постанови.

Також суд зауважує, що відповідач, направивши у межах ВП №71576988 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області вимогу від 20.07.2023 №21961 про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ох робочих днів з моменту отримання, на час прийняття 09.10.2023 постанови про накладення штрафу, тобто більше ніж через два місяця, не перевірив стан виконання судового рішення.

Оскільки основною умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу на підставі статті 75 Закону №1404-VІІІ є невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а не ненадання своєчасної відповіді на вимогу державного виконавця, суд виснує про відсутність правових підстав для прийняття спірної постанови.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи спірну постанову на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів та Закону №1404-VII, тому таку слід визнати протиправною та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Шашкевича, буд. 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 09.10.2023 ВП №71576988.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома