Справа № 233/7242/23
Суддя: Левчук О. О.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 Справа № 233/7242/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

при секретарі Стогнушенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №233/7242/23 за позовом:

ОСОБА_1 , що мешкає за адресом: АДРЕСА_1

до

Костянтинівської міської ради Донецької області, юридична адреса: 85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Олекси Тихого 260,

Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради юридична адреса: 85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Олекси Тихого 260,

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.11.2023 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Мішин Михайло Вікторович до Костянтинівської міської ради Донецької області, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на таке.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.156 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року вбачається, що до вказаної комісії надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 909197 від 29.09.2023 року, складений ст.ДОПСП ВП № 2 Краматорсьткого РУП ГУНП в Донецькій області Павлик І.Ю., відповідно до якого 29.09.2023 року об 11.30год. ОСОБА_1 , перебуваючи у торгівельному павільоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , продала пляшку горілки на розлив об`ємом 1,5 л. вмістом спирту 40 % за 240,00грн. військовослужбовцю ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

В оскаржуваній постанові комісія, як на доказ, посилається на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 909197, пояснення ОСОБА_2 . А також договір купівлі-продажу та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно з яким торгівельний кіоск, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 . Інших доказів, які були предметом дослідження комісії, в оскаржуваній постанові не зазначено.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з урахуванням особливостей диспозиції ч.2 ст.156 КУпАП: предмет торгівлі не ідентифікований належним чином, у протоколі відсутні будь-які дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу алкогольних напоїв, тобто виручки, яка відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП повинна бути конфіскована, у разі визнання особи винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Крім того, в адміністративних матеріалах взагалі відсутні належні та допустимимі докази факту продажу ОСОБА_1 алкогольних напоїв, оскільки фіксації обставин вчинення правопорушення за допомогою відеозапису не здійснювалося.

Також до матеріалів справи не долучено обов`язкового в даному випадку акту вилучення спиртних напоїв у ОСОБА_4 .

Будь-яких досліджень рідини, яку придбав ОСОБА_4 , не проводилось, а відповідно неможливо однозначно та беззаперечно стверджувати, що ця рідина є алкогольним напоєм. І головне, частина 2 ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі, зокрема, алкогольними напоями на території забороненій законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, тощо. Тобто, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.156 КУпАП настає лише для працівників підприємств (організації) торгівлі або громадського харчування, а не для будь-яких інших осіб, тобто суб`єкт даного адміністративного правопорушення є спеціальним. Проте, жодним доказом не підтверджено, що ОСОБА_1 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, а отже являється суб`єктом правопорушення за ст.156 ч.2 КУпАП.

Виходячи з того, що диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП за своєю юридичною конструкцією є бланкетною, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є посилання на конкретний нормативно-правовоий акт, який передбачає заборону на продаж, яких особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи. Уповноваженою особою при складанні протокола про адміністративне правопорушення зазначено наказ командувача оперативно-стратегичного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 09.07.2022 р. № 16од, який є лише локальним нормативним актом, при цьому не має посилання на нормативно - правовий акт, що має силу закону, який порушила ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, а також, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, логічно прийти до висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній. Не може бути підтвердженням порушення ОСОБА_1 ч.2 ст.156 КУпАП лише сама постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення нею такого порушення. Зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення нею адміністративного правопорушення, вважає що в її діях не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, а отже рішення відповідача належить вважати необґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із приписів зазначеної норми Конституції України, суд не має права не тільки збирати докази у справі, а навіть ініціювати це питання. Він має бути безстороннім і приймати рішення на підставі доказів наданих сторонами. В цьому випадку стороною яка звинувачує її від імені держави у вчиненні адміністративного правопорушення є особа, яка винесла постанову і яка мала б не тільки скласти її із дотриманням вимог законодавства, а і надати відповідні докази на підтвердження своїх висновків. Ст.62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь. В цьому випадку посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, не надано жодного належного та допустимого доказу щодо її винуватості у скоєнні інкримінованого правопорушення. Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

За таких обставин позивач просить суд скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2ст.156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800,00грн. та закрити справу; стягнути з відповідача судові витрати.

27.11.2023 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, та позивачу надано строк для їх усунення.

28.11.2023 року на адресу суду надійшли документи відповідно до вище вказаної ухвали, та передані судді 28.11.2023 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2023 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом та поновлено строк звернення до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відзив на позовну заяву не надійшов.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.156 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 року до вказаної комісії надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 909197 від 29.09.2023 року, складений ст.ДОПСП ВП № 2 Краматорсьткого РУП ГУНП в Донецькій області Павлик І.Ю., відповідно до якого 29.09.2023 року об 11.30год. ОСОБА_1 , перебуваючи у торгівельному павільоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , продала пляшку горілки на розлив об`ємом 1,5 л. вмістом спирту 40 % за 240,00грн. військовослужбовцю ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Частина 2 статті 156 КУпАП встановлює відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відтак, диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП за своєю конструкцією є банкетною нормою, яка для розкриття змісту правопорушення відсилає до відповідних норм Закону, або рішень відповідного органу місцевого самоврядування, порушення яких тягне адміністративну відповідальність.

Таким чином, у постанові Адміністративної комісії, повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, порушення якого допущено особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість, оскаржувана постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 115 від 27.10.2023 не містить посилання на відповідні норми Закону, або рішення відповідного органу місцевого самоврядування, порушення яких допустила ОСОБА_1 , що потягло за собою притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП.

За приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та роз`яснень, викладених в п.7 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч.3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. На цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як убачається з наданої позивачкою копії постанови № 115 від 27.10.2023 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у приміщенні торгівельного павільйону, за адресою: АДРЕСА_2 , пляшки горілки на розлив об`ємом 1,5 л. вмістом спирту 40 % за 240,00грн. військовослужбовцю ОСОБА_2 .

Проте, в оскаржуваній постанові не міститься посилання на належні та допустимі докази того, що реалізація горілки була здійснена саме ОСОБА_1 . Також відсутня інформація про вилучення будь-яких алкогольних напоїв, зокрема горілки у ОСОБА_2 , грошових коштів, виручених від продажу вказаних алкогольних напоїв, а також про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару.

Крім того, суб`єктом цього правопорушення, виходячи із диспозиції цієї норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Однак з оскаржуваної постанови не вбачається що ОСОБА_1 має статус працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу, договір, тощо), тобто є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, та не містяться посилання на такі докази. Взагалі, при викладенні фактичних обставин правопорушення в постанові не зазначено, в якому статусі ОСОБА_1 перебувала у торгівельному кіоску.

Також, у спірній постанові є посилання на пояснення ОСОБА_2 , однак ця особа безпосередньо не надавала пояснень при засіданні комісії. При цьому, у поясненнях свідок взагалі не вказує, хто саме продав йому пляшку горілки, а тому його письмові пояснення в цілому є неналежним доказом у цій справі.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у Адміністративної комісії були відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

При ухваленні постанови стосовно ОСОБА_1 , Адміністративна комісія, у порушення вищенаведених вимог процесуального Закону, не забезпечила права ОСОБА_1 на належну її участь в засіданні комісії, захисту, надання правової допомоги, надання пояснень, тощо. Посилання в постанові про своєчасне і належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і не доведено відповідачем належними і допустимим доказами.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП було притягнуто безпідставно, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням процесуальних і матеріальних вимог КУпАП.

Таким чином, оскільки постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що вона у день, час та місці, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, здійснювала продаж алкогольних напоїв; з суттєвим порушенням процедури розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно останньої постанови про накладення адміністративного стягнення та обумовлює необхідність її скасування, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови № 115 прийнятої 27.10.2023 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 6800,00грн. та закриття провадження у справі підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської міської ради судовий збір у розмірі 536,80грн.

Керуючись ст.ст. 139, 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Мішин Михайло Вікторович до Костянтинівської міської ради Донецької області, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради №115 від 27.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800,00грн. - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.12.2023 року.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук