Справа № 160/9515/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/9515/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року (головуючий суддя Кадникова Г.В.)

у справі №160/9515/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 20 лютого 2002 року - 10 років 01 місяць 20 днів, з яких: 7 років 01 місяць 20 днів - згідно з вимогами частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ; 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини другої статті 137 Закону 1402-VІІІ (в редакції, що діє з 05.08.2018 року);

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді з 24.02.2023 період служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника Начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 20 лютого 2002 року 10 років 01 місяць 20 днів, з яких: 7 років 01 місяць 20 днів - згідно з вимогами частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ; 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини другої статті 137 Закону 1402-VІІІ (в редакції, що діє з 05.08.2018 року);

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 24.02.2023 з урахуванням періоду служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 20 лютого 2002 року 10 років 01 місяць 20 днів, з яких: 7 років 01 місяць 20 днів - згідно з вимогами частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ; 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини другої статті 137 Закону 1402-VІІІ (в редакції, що діє з 05.08.2018 року), з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 24.02.2023 є суддею у відставці. 17.03.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. 01.04.2023 року на сайті ПФУ в особистому кабінеті позивач ознайомилася з рішенням №2 від 24.03.2023 року про призначення пенсії, довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого, не враховано до стажу роботи на посаді судді 10 років 1 місяць 20 днів, а саме: стаж роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 20 лютого 2002 року. Листом №17067-14033/Ч-01/8-0400/23 від 18.04.2023 року підтверджено не зарахування до стажу роботи на посаді судді роботу на посаді молодшого слідчого, слідчого та заступника начальника Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Вказану відмову позивач вважає протиправною з огляду на те, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді, а саме: частиною 4 статті 43 Закону України №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 18 березня 2002 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді період служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника Начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 18 березня 2002 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 24.02.2023 року з урахуванням періоду служби на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01 січня 1992 року по 18 березня 2002 року, з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посадах прокурорів і слідчих. Це підтверджується також положеннями Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)». На підставі викладеного суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарні періоди роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.01.1992 року по 01.03.1993 рік (01 рік 01 місяць 29 днів), слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.03.1993 року по 20.12.1994 рік (01 рік 09 місяців 21 день), заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 20.12.1994 року по 18.03.2002 рік (07 років 02 місяці 00 днів).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Скаржник зазначає, що на момент набуття позивачем статусу судді у відставці (23.02.2023) і на момент звернення за перерахунком (01.04.2023) діє Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016. Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення посилається на наступні нормативно-правові акти: ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992; ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010. Проте суд першої інстанції не врахував той факт, що на час виходу позивача у відставку (23.02.2023) вищевказані Закони втратили чинність. Так, відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: - судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; - члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Даний перелік є вичерпним. Таким чином, на думку скаржника, зарахувати період роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до стажу роботи, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання (стажу на посаді судді) немає законних підстав.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 24.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як суддя у відставці з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, стаж роботи позивача станом на 23.02.2023 становив 31 рік 01 місяць 23 дні, в тому числі стаж на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.01.1992 по 01.03.1993 (01 рік 01 місяць 29 днів), слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.03.1993 по 20.12.1994 (01 рік 09 місяців 21 день), заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 20.12.1994 по 18.03.2002 (07 років 02 місяці 00 днів).

01.04.2023 позивач звернулась до відповідача з питання зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду служби з 01.01.1992 по 20.02.2002 на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 24.02.2023.

Листом №17067-14033/Ч-01/8-0400/23 від 18.04.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для зарахування стажу та проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: - судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; - члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Даний перелік є вичерпним. Таким чином, зарахувати період роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до стажу роботи, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання (стажу на посаді судді) немає законних підстав.

Правомірність дій відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період служби позивача з 01.01.1992 по 20.02.2002 є предметом судового розгляду у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першою та другою статті 142 Закону України №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною третьою статті 142 Закону України №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас згідно з абзацу абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічні положення закріплювались статтею 135 «Стаж роботи судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI та пунктом 11 «Перехідних положень» вказаного Закону, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому, при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

Аналогічного висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року по справі №9901/537/19 та від 18 листопада 2021 року у справі №9901/15/21, де зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону №1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Так, до набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).

Частиною першої статті 7 Закону №2862-ХІІ було визначено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Згідно із частиною 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

З аналізу наведених норм слідує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Враховуючи викладене вище, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посадах прокурорів і слідчих.

З матеріалів даної справи встановлено, що згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, стаж роботи позивача станом на 23.02.2023 становив 31 рік 01 місяць 23 дні, в тому числі стаж на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.01.1992 по 01.03.1993 (01 рік 01 місяць 29 днів), слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.03.1993 по 20.12.1994 (01 рік 09 місяців 21 день), заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 20.12.1994 по 18.03.2002 (07 років 02 місяці 00 днів).

Дані щодо стажу роботи позивача, наведені у розрахунку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, підтверджуються відомостями трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 та даними послужного списку №С-403693.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарні періоди роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.01.1992 по 01.03.1993 (01 рік 01 місяць 29 днів), слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.03.1993 по 20.12.1994 (01 рік 09 місяців 21 день), заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 20.12.1994 по 18.03.2002 (07 років 02 місяці 00 днів).

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області періоди роботи на посаді молодшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.01.1992 по 01.03.1993, слідчого Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 01.03.1993 по 20.12.1994, заступника начальника слідчого відділення Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 20.12.1994 по 18.03.2002, до стажу роботи позивача, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання (стажу на посаді судді) не включено.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу роботи позивача, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання (стажу на посаді судді), періоду з 01.01.1992 по 18.03.2002 та, як наслідок, про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати такий стаж та провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №160/9515/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко