Справа № 400/9298/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 р. справа № 400/9298/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаОчаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області, вулиця Торгова, будинок 23, корпус А, м. Очаків, Миколаївська область, 57508,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Очаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні до актового запису про народження № 54, складеного 07.06.22 р. в частині громадянства рф матері ОСОБА_2 (повторне видане свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 );

- зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про народження № 54, складеного 07.06.22 р. стосовно ОСОБА_2 , а саме в графі громадянство зробити запис рф замість пропуску (повторне видане свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 )

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що невнесення відповідачем до повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 ) на підставі актового запису про народження № 54, складеного 07.06.22 р. де була зазначена наступна інформація: батько - громадянин України ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_2 , без зазначення громадянства останньої, є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що відмова у внесенні змін до актового запису про народження дитини позивача щодо графи громадянства матері дитини є правомірною, оскільки заява мала бути подана особою, відомості якої необхідно доповнити в актовому записі, тобто мати дитини ОСОБА_2 і до якої необхідно долучити паспорт ОСОБА_2 , яка є громадянкою рф та додати документи, які підтверджують її перебування на території України на законних підставах.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю підтримав позовні вимоги та наголосив, що бездіяльність позивача є протиправною та порушує його права.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що у відповідача відсутні підстави для внесення змін в актовий запис щодо громадянства матері, так як громадянка рф знаходиться на території України з порушенням міграційного законодавства, тому їй було запропоновано в судовому порядку внести необхідні зміни, а не визнавати бездіяльність відповідача протиправною.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 03.08.23 р.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

04.07.23 р. адвокат Сіренко Олександр Васильович звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини, ОСОБА_3 , в якій просив доповнити відомості про матір дитини, а саме в графу громадянство матері дитини зазначити «громадянка російської федерації».

05.07.23 р. відповідач листом № 440/23.14-77 відмовив у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_3 через відсутність підстав, а саме ненадання жодного документу на підтвердження законності перебування на території України заявника, громадянки російської федерації ОСОБА_2 .

Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами У країни.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.10 р. № 2398-УІ регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (ч. 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його, поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

З огляду на зазначені норми, встановлено право особи на звернення до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану для внесення змін в актовий запис і у разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану особа має право на її оскарження до суду.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у свої рішеннях від 01.02.18 р. у адміністративній справі № 800/502/17 та від 08.02.18 р. в адміністративній справі № 800/191/17.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушення прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди має похідний характер від встановлення судом самого факту їх порушення, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення.

Саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на зазначене, під час вирішення спору суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення) а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача внаслідок прийняття рішення, вчинення дій (бездіяльності).

Так, судом встановлено, що зміни, які мають бути внесені до актового запису про народження дитини стосуються матері дитини, ОСОБА_2 , відповідачем відмовлено у внесенні змін до актового запису в графу саме матері дитини, тоді як з позовом звернувся батько дитини ОСОБА_1 , тобто позивачем не надано доказів порушення діями відповідача саме його прав.

Суд звертає увагу, відмова у внесенні змін до актового запису стосується ОСОБА_2 , а тому у даному випадку у суду відсутні підстави вважати, що права позивача були порушені діями відповідача, які полягають у відмові внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей матері, ОСОБА_2 .

Також суд зауважує, що з урахуванням фактичних обставин цього спору, суд не вбачав підстав для застосування інституту заміни позивача, так як спір має індивідуальний характер, після отримання копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 була обізнана з тим, що в цьому документі не було вказано її громадянства і з відповідною позовною заявою не зверталась.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1 073,60 грн., однак відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" він звільнений від його сплати, тому судовий збір в сумі 1 073,60 грн. не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки вважається надмірно сплаченим судовим збором та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий судом за клопотанням позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Очаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області (вул. Торгова, 23 а, м. Очаків, Миколаївська область, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз