Справа № 160/10200/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/10200/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі за

апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року

у справі №160/10200/21

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності Дніпропетровської обласної прокуратури щодо неналежного розрахунку з ОСОБА_1 , а саме невиплати позивачці частини заробітної плати - посадового окладу визначеного за ч.3 ст.81 Закону України Про прокуратуру, за період з 14.06.2017р. по 30.12.2020р. протиправною; стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди у розмірі 827 857 грн. (вісімсот двадцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 частини заробітної плати - посадового окладу, визначеного за ч.3 ст.81 Закону України Про прокуратуру, за період з 14.06.2017р. по 30.12.2020р.

Зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме, посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 14.06.2017 р. по 30.12.2020 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 року апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі №160/10200/21 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 частини заробітної плати - посадового окладу, визначеного за ч.3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 14.06.2017р. по 30.12.2020р.; зобов`язання Дніпропетровську обласну прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме, посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 14.06.2017 р. по 30.12.2020 р., та прийнято в цій частинні у справі нове судове рішення, у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі №160/10200/21 - залишено без змін.

До Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №160/10200/21.

Заява мотивована тим, що 13.09.2023 Другий сенат Конституційного суду прийняв Рішення №8-р (ІІ)/2023, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, а саме те, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевий прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Оскільки під час прийняття постанови судом апеляційної інстанції застосовано положення Закону №113-ІХ, неконституційність якого встановлена Конституційним Судом, відповідно на думку заявниці є підстави для перегляду даного рішення у зв`язку з виключними обставинами.

З`ясувавши підстави, визначені для перегляду судового рішення за виключними обставинами, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява позивачки про перегляд судового рішення за виключними обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку за виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

13.09.2023 Другий сенат Конституційного суду прийняв Рішення №8-р (ІІ)/2023, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ.

Друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року № 113-IX, визначало, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись до суду з позовом позивачка вказувала на неправомірне нарахування та виплату заробітної плати в розмірах визначених Постановою Кабінету міністрів України №505, а не приписами ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 14.06.2017 по 30.12.2020.

Рішення Конституційного Суду, на яке посилається заявниця, фактично відновлює керівне становище ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в цілях визначення заробітної плати прокурорів.

Разом з тим, за положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За змістом статті 152 Конституції України, положень ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового суду від 28.01.2021 у справі № 560/703/20.

З огляду на вказане, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач у спірних відносинах, зобов`язаний був і діяв у межах та на підставі того законодавства, яке існувало на час виникнення спірних відносин.

Керуючись статтями 361, 368-369 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко