Справа № 360/1003/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року справа №360/1003/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року (повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року) у справі № 360/1003/23 (суддя в І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

31.08.2023 адвокат Дейнегін Сергій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого, з урахуванням уточнення від 11 вересня 2023 року просив:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), винесену Машко Маргаритою Ігорівною, від 01.06.2021 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 54024688 з ОСОБА_1 на користь Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) в сумі 82 100,07 грн.

В обґрунтування пред`явленого позову позивач зазначає, що 21.08.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за трек номером 211 отримав від Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листи № 3192 та № 3186, у додатках до яких містилась постанова про відкриття виконавчого провадження № 72457732 від 07.08.2023, винесена на підставі постанови про стягнення з позивача на користь Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) виконавчого збору у розмірі 82 100,07 грн на підставі постанови від 01.06.2021 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 54024688.

Позивач вважає постанову від 01.06.2021 у ВП № 54024688 такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, необґрунтованою, та такою що підлягає скасуванню з огляду на таке.

В провадженні відповідача перебувало виконавче провадження ВП № 54024688 за виконавчим листом Троїцького районного суду Луганської області № 433/1144/16-ц від 10.04.2017 про стягнення заборгованості за договорами грошової позики з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 821 000,71 грн.

30.07.2023 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження. Згідно із відомостями АСВП виконавче провадження № 54024688 відкрито 25.05.2017.

Враховуючи прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження 25.05.2017, на думку позивача, дії відповідача повинні здійснюватися відповідно до Закону в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме в редакції із змінами на 17.02.2017, зокрема Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

Так, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, однак постанова від 07.08.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу такого роз`яснення не має, оригінал виконавчого листа стягувачу не надіслано. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

В оскаржуваній постанові, винесеній головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Машко М.І., постановлено стягнути з позивача на користь відповідача (до реорганізації Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), виконавчий збір в сумі 82 100,07 грн.

Разом з тим, постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Тобто вказана постанова, на думку позивача, мала бути винесена 25.05.2017, а порядок стягнення визначався нормами Закону, який діяв на момент винесення такого рішення, тобто в редакції Закону на 17.02.2017. Отже постанова про стягнення виконавчого збору, відповідно до діючої редакції закону станом на 25.05.2017, мала бути винесена ще 25.05.2017 у відповідності до Закону, який діяв на момент винесення такого рішення, а стягнення виконавчого збору здійснюватись в залежності від фактично стягнутої суми.

Позивач вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Оскільки фактичне стягнення відповідачем коштів за виконавчим провадженням № 54024688 не здійснювалось, на думку позивача постанова головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 01.06.2021 у виконавчому провадженні № 54024688 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження: АСВП 54024688 з примусового виконання виконавчого листа № 433/1144/16-ц, виданого 10.04.2017 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення заборгованості за договорами грошової позики з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 821 000,71 грн.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Матеріали виконавчого провадження у паперовому вигляді втрачені, матеріально-технічна база та інше майно Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходяться за місцем його попередніх реєстрацій на тимчасово окупованій території Луганської області, здійснити вивезення виконавчих проваджень на сьогодні не виявляється можливим, у зв`язку з небезпекою для життя працівників, в зв`язку з чим, відомості щодо примусового виконання рішення надаються згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження.

25.05.2017 державним виконавцем, керуючись статями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54024688).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (старого Закону) при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначає, а саме: зобов`язує боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджає про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, а також стягнення з боржника виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця.

Зазначив, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства було зазначено стягнення виконавчого збору у розмірі 82 100,07 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржником не було оскаржено відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем реєстрації, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Таким чином, виконавче провадження відкрито згідно виконавчого листа Жовтневого суду Луганської області, в якому зазначено місце проживання/реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_1 .

01.06.2021, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 "Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження" автоматизована системи виконавчого провадження забезпечує реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження.

Відповідно до журналу реєстрації вихідної кореспонденції відділу постанова про стягнення виконавчого збору була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження за вих. № 9992 від 01.06.2021 та направлена боржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

04.08.2023 до відділу надійшла заява № б/н про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження від ОСОБА_2

07.08.2023, керуючись п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець постанову про стягнення виконавчого збору виводить в окреме виконавче провадження, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір боржником, на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у сумі 82 100,07 грн не сплачений.

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, визначений статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», не застосовується до цих правовідносин.

07.08.2023 державним виконавцем, керуючись статями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 54024688 від 01.06.2021, виданої Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 82 100,07 грн (АСВП 72457732), яку було направлено на електронну адресу представника боржника.

31.08.2023 адвокат Дейнегін С.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору АСВП 54024688 від 01.06.2021.

На сьогоднішній день вищезазначене виконавче провадження відкрите, виконавчий збір боржником у розмірі 82 100,07 грн не сплачений, у зв`язку із чим державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства, вживаються всі заходи примусового характеру.

Зауважив, що при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (ВП №54024688) державним виконавцем, керуючись статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» в окреме виконавче провадження був винесений не тільки виконавчий збір, а витрати на проведення виконавчих дій в сумі 255,50 грн (АСВП 72457149).

07.08.2023 державним виконавцем, керуючись статями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій № 54024688 від 01.06.2021, виданої Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 255,50 грн (АСВП 72457149), яку було направлено на електронну адресу представника боржника.

21.08.2023 на депозитний рахунок Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли грошові кошти в сумі 324,50 грн, а саме: грошові кошти в сумі 255,50 грн борг з примусового виконання постанови № 54024688 від 01.06.2021, виданої Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та грошові кошти в сумі 69 грн витрати за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5.

22.08.2023 на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно боржником, а саме ОСОБА_1 , витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 324,50 грн були сплачені в повному обсязі.

Таким чином, боржник був повідомлений належним чином про суми заборгованості по виконавчим провадженням: а саме виконавче провадження АСВП 72457732 виконавчий збір у розмірі 82 100,07 грн та виконавче провадження АСВП 72457149 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 255,50 грн. З яких витрати на проведення виконавчих дій 21.08.2023 були сплачені боржником в самостійному порядку, а сплата виконавчого збору боржником була проігнорована.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 та карткою фізичної особи платника податків.

25.07.2017 старшим державним виконавцем Луганського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 54024688 з примусового виконання виконавчого листа № 433/1144/16-ц, виданого 10.04.2017 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення заборгованості за договорами грошової позики з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 821 000,71 грн. Зазначеною постановою також визначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 82 100,07 грн.

Постановою головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машко Маргарити Ігорівни від 01.06.2021 у ВП № 54024688 про стягнення виконавчого збору, визначено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 82 100,07 грн.

Також, постановою головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Машко Маргарити Ігорівни від 01.06.2021 у ВП № 54024688 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, боржнику ОСОБА_1 визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження у загальній сумі 255,50 грн.

Відповідно до журналу реєстрації вихідної кореспонденції відділу, наданого відповідачем до матеріалів справи, зазначені постанови були зареєстровані в автоматизованій системі виконавчого провадження за вих. № 9992 та № 9993 від 01.06.2021 та направлені боржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

04.08.2023 до відділу надійшла заява № б/н стягувача ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження № 54024688 на підставі статей 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 06.06.2016 №1404-VІІІ, у зв`язку із добровільним виконанням боржником рішення суду та повним розрахунком.

07.08.2023 заступником начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заступником начальника відділу, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову у ВП № 54024688 про повернення виконавчого листа № 433/1144/16-ц, виданого 10.04.2017 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення заборгованості за договорами грошової позики з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 821 000,71 грн. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

В цій постанові також вказано, що виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником не сплачені. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій виводяться в окремі виконавчі провадження.

07.08.2023 заступником начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заступником начальника відділу, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72457149 з виконання постанови іншого органу, посадової особи № ВП54024688, виданої 01.06.2021 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ виконавчого збору у розмірі 82 100,07 грн.

Також, 07.08.2023 заступником начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заступником начальника відділу, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72457149 з виконання постанови іншого органу, посадової особи № ВП54024688, виданої 01.06.2021 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 255,50 грн.

Постановою від 22.08.2023 у ВП № 72457149 заступником начальника відділу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заступником начальника відділу, у зв`язку із сплатою суми боргу закінчено виконавче провадження за постановою іншого органу, посадової особи № ВП54024688, виданою 01.06.2021 Луганським ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 255,50 грн.

Отже, на момент винесення відповідачем постанови про повернення виконавчого листа, позивачем не було сплачено виконавчий збір в сумі 82 100,07 грн за постановою від 01.06.2021 ВП № 54024688, внаслідок чого державним виконавцем 07.08.2023 відкрито ВП № 72457149 з виконання постанови від 01.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області СМУ МЮ виконавчого збору у розмірі 82 100,07 грн.

Предметом позову є правомірність винесення відповідачем постанови від 01.06.2021 про стягнення виконавчого збору у ВПі № 54024688 з ОСОБА_1 на користь Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), в сумі 82 100,07 грн, з підстав відсутності фактичного стягнення відповідачем коштів за виконавчим провадженням № 54024688.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) та Законом України від 02 червня 2016 року№ 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403).

У силу статей 1, 5 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом № 1403 визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно із статтею 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону № 1404).

Згідно із частиною третьою статті 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (частина п`ята статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В спірних правовідносинах застосовні правові висновки щодо застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, спір у якій виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Зазначена постанова Великої Палати Верховного Суду вмотивована таким (пункти 39 58, 61).

".. Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції про те, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення...».

У справі, що розглядається, згідно з даними АСВП у виконавчому провадженні № 54024688 заходи примусового виконання рішень, визначені статтею 10 Закону № 1404, починаючи з відкриття провадження 25.07.2017, не проводилися. При цьому сума боргу, визначена у виконавчому листі № 433/1144/16-ц, виданому 10.04.2017 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення заборгованості за договорами грошової позики з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 821 000,71 грн, державним виконавцем у примусовому порядку не стягнута, що є обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404.

З огляду на наведене, позовні ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 01.06.2021 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 54024688 з ОСОБА_1 на користь Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) в сумі 82 100,07 грн, є обґрунтованими та такими, що належить до задоволення.

При вирішенні спору суд враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для відшкодування судових витрат апелянта відсутні.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 360/1003/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 07 грудня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко