Справа № 520/26898/23
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 р. № 520/26898/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» (пров. Сімферопольський, буд. 6,м. Харків,61052) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б,м. Харків,61003) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Харківської митниці, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000447/2 від 04.09.2023 р.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Харківська митниця (61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16-Б, код ЄДРПОУ ВП: 44017626) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) судовий збір у сумі 8 034,86 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Харківська митниця (61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16-Б, код ЄДРПОУ ВП: 44017626) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі відповідно до доказів, що додаються до позову та будуть надані додатково згідно ч.7 ст. 139 КАС України.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000447/2 від 04.09.2023 р. є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.09.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 11.10.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000447/2 від 04.09.2023 р. є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

16.10.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд», був зареєстровано у 2012 році. Основною діяльністю позивача є оптова торгівля запасними частинами для автомобілів. Товар закуповується напряму у виробників товарів в Китаї та Європі.

Також судом встановлено, що у вересні 2023 р. позивач ввіз з Китаю на митну територію України запасні частини до автомобілів за контрактом № AR26042023 від 26.04.2023 р., укладеним з виробником товару «RUIAN WEIDI AUTO SPARE PARTS Co., Ltd.», Китай.

Умовами зазначеного Контракту передбачене наступне, що продавець продає, а покупець купує товар запасні частини, матеріали для ремонту автомобілів на умовах FOB Нінгбо, Китай.

Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. (п. 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється у доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачується при вивезенні (п. 3.2. Контракту).

Згідно інвойсу №WD20230426 від 26.04.2023 р., наданому продавцем, позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 26 950,00 доларів США.

04.09.2023 р. для митного оформлення товару позивач надав до відповідача митну декларацію № 23UA22U84.

Декларантом було заявлено митну вартість товару за 1 методом (вартість товару за контрактом + витрати на транспортування товару до кордону України).

В графі 12 митної декларації «відомості про вартість» позивач зазначив митну вартість товару 1 069 862,32 грн., яка вираховується шляхом додавання вартості товару за інвойсом до витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:

1069892,32 = 985 523,77 грн. (вартість товару 26950,00 дол. х 36,5686 грн. курс НБУ на 04.09.2023р.) + 84 368,55 грн. (витрати на транспортування товару до кордону).

1069892,32 : 36,5686 = 29 257,13 дол. США митна вартість товару.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав до митниці наступні документи, а саме: 1. Декларацію митної вартості; 2. Контракт № AR26042023 від 26.04.2023 р.; 3. Інвойс №WD20230426 від 26.04.2023 р.; 4. Пакувальний лист б/н до інвойсу від 26.04.2023 р.; 5. Платіжне доручення № 000954721 від 01.05.2023р.; 6. Платіжне доручення № 001010784 від 28.06.2023р.; 7. Сертифікат про походження товару форма від 26.07.2023 р.; 8. Експортну митну декларацію постачальника № 17689930 від 07.07.2023 р.; 9. Коносамент № HYSFBB від 27.06.2023 р.; 10. Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR б/н від 28.08.2023р.; 11. Договір про транспортне - експедиторське обслуговування № ЄФ568023 від 07.02.2023 р., укладений між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; 12. Довідку про витрати на транспортування вантажу №6126 від 29.08.2023 р.; 13. Рахунок щодо сплати вартості перевезення № 5875 від 28.08.2023 р.

04.09.2023 р. декларантом від митниці було отримано повідомлення, в якому зазначалось наступне: «В зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. У відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів; На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації;(Транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо) - каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 Митний кодекс України - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР «Інспектор2006» необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.»

Декларант листом від 04.09.2023 року № 3 надіслав до Харківської митниці заявку на транспортування та експедирування контейнерів № 6126 від 27.06.2023 р.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого митна вартість товару позивача визначена митницею за 2 методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (митна декларація №UA205050/2023/46225 від 04.07.2023).

Рівень митної вартості становить 7,13 дол. США за кг. Рішення про визначення митної вартості товарів містило митну вартість товару у розмірі 85 595,65 дол. США (графа 30 рішення). Відповідачем було збільшено митну вартість товару на 56 595,65 дол. США (на 2 069 702,92 грн.) в порівнянні з заявленою позивачем.

Розрахунок митної вартості товару у розмірі 85595,65 дол. США: - у графі 30 Рішення про коригування митної вартості зазначено митну вартість товару у розмірі 7,13 дол. США за 1 кг товару; - у графі 23/24 Рішення про коригування митної вартості вага товару становить 12005 кг. Митна вартість 12005 * 7,13 = 85 595,65 дол.США.

Окрім іншого судом встановлено, що в п. 33 Рішення митний орган зазначив наступне: «У відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту.

Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема : -сума оплати Swift не відповідає суми МД; -рахунок №WD20230426 від 26.04.2023 в поганої якості (не читаємо); -декларантом підприємства було не надано до митного оформлення митну декларацію країни відправлення; -декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданих --- рахунках на оплату відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; -відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; -надано Заявку №6126, але в неї відсутні підпис відповідальної особи та печатка експедитора, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та відмовою декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація у ЄАІС та АСМО Інспектор на ідентичний товар, оформлений зазначеним суб`єктом в митниці, зокрема того ж самого виробника, тієї ж саме торгової марки, на таких саме комерційних умовах у максимально наближений час, по ціні угоди за першим методом (ДМВ1): МД №UА 205050/2023/46225 від 04.07.2023.

При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МК України. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 7,13 дол.США/кг. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту..»

04.09.2023 р. на підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2023/000502.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ позивач надав відповідачу нову митну декларацію № 23UA58U20 від 04.09.2023 р. та додатково сплатив мито у розмірі 103011,03 та ПДВ у розмірі 432646,36 грн. Разом 535 657.39 грн. (відповідно до гр. 47 митної декларації, СП 55).

Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації «відстрочення платежів до 03.12.2023 р.» згідно із ч.7 ст.55 МКУ.

18.09.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 18/09-02, в якій просив скасувати рішення про коригування митної вартості товару.

В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та документи, а саме: 1. Інвойс (рахунок) №WD20230426 від 26.04.2023 р. на суму 26950,00 дол США гарної якості; 2. Акт звірки розрахунків; 3. Експертна митна декларація № 17689930 з перекладом на українську мову; 4. Заявка на транспортування та експедирування контейнерів № 6126 від 27.06.2023р.; 5. Акт виконаних робіт № 6104 від 04 вересня 2023 р., укладений між ТОВ «Авто Тренд» та експедитором; 6. Платіжне доручення № 11499 від 07.09.2023 р. р. про оплату послуг експедитора; 7. Лист-довідка експедитора № 6126 від 15.09.2023р.; 8. Інвойс (рахунок) №WD20230426 від 26.04.2023 р. на суму 27585,00 дол. США.

Листом від 25.09.2023 року відповідач відмовив позивачу в скасуванні рішення про коригування митної вартості.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд зазначає, що в рішенні митний орган вказав, що «сума оплати SWIFT не відповідає сумі митної декларації», у зв`язку з чим суд наголошує, що до винесення Рішення про коригування митної вартості митний орган у надісланому повідомлені не вимагав у декларанта роз`яснень з цього приводу.

Крім того, як вже було встановлено судом вище, позивачем до митниці разом с заявою № 18/09-2 від 18.09.2023 р., поданою в рамках ст. 55 МКУ, було надано відповідне роз`яснення, а також додаткові документи.

Позивач - ТОВ «Авто Тренд», у продавця замовив 5 позицій товару та отримав інвойс №WD20230426 від 26.04.2023 р. на суму 27 585,00 дол. США. В інвойсі вказані замолені позиції, їх фото та вартість.

01.05.2023 р. було сплачено 8 925,00 дол. США, платіжне доручення про оплату було надано до митниці під час митного оформлення товару. 28.06.2023 р. було сплачено 18 660,00 дол.США, платіжне доручення було надано до митниці під час митного оформлення товару. Разом передплата склала 27 585,00 дол. США.

Пізніше з`ясувалось, що постачальник не може все виготовити до необхідного часу. Постачальник здійснив поставку 4 позицій товару на суму 26 950,00 доларів США, тобто без вартості п`ятої позиції на суму 635,00 доларів США (27 585,00 635,00 = 26950,00). При підготовці документів для відвантаження Продавець вніс зміни в інвойс № WD20230426 від 26.04.2023 р. та вказав в ньому ті позиції, які було виготовлено та відвантажено.

Таким чином судом встановлено, що на даний час є певна сума передплати, на підтвердження чого позивачем до митниці також було надано акт звірки розрахунків станом на 12.09.2023 р..

Таким чином суд зазначає, що поставлена партія товару у сумі 26 950,00 дол. США була повністю оплачена ТОВ «Авто Тренд» та до митниці було надано платіжні доручення на підтвердження оплати.

Крім того суд наголошує, що згідно митної декларації країни відправлення сума поставки складає 26 950,00 доларів США, кількість шт. -7000,00 що повністю співпадає з інвойсом, на підставі якого здійснювалося розмитнення товару.

Таким чином суд дійшов висновку, що в наданих позивачем документах відсутні будь-які розбіжності.

Стосовно того, що в рішенні митний орган вказав «рахунок №WD20230426 від 26.04.2023 в поганої якості (не читаємо)», суд зазначає, що оскільки інспектор митниці не звертався до декларанта з приводу поганої якості документа, то позивач - ТОВ «Авто Тренд», не мав можливості надати його ще раз до винесення рішення. Рахунок №WD 20230426 від 26.04.2023 р. гарної якості було надіслано до митниці разом с Заявою № 18/09-2 від 18.09.2023 р., що підтверджується матеріалами справи.

В рішенні митний орган вказав, що "декларантом підприємства не було надано до митного оформлення митну декларацію країни відправлення», однак судом під час розгляду справи встановлено, що митну декларацію країни відправлення було надано декларантом до митниці, про що зазначено в гр. 44 митної декларації 23UA22U4.

Крім того, в картці відмови в переліку документів, наданих до митниці, є митна декларація країни відправлення № 17689930. Крім того, разом с Заявою № 18/09-2 від 18.09.2023 р. позивачем було надано до відповідача копію митної декларації країни відправлення № 17689930 з перекладом на українську мову.

Щодо твердження відповідача, що «декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданих рахунках на оплату відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості», суд зазначає, що декларантом серед іншого до митниці було подано рахунок експедитора ТОВ «Євро Форвардінг» № 5875 від 28 серпня 2023 та довідку про транспортні витрати № 6126 від 29.08.2023 р., в яких вказана вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України і ці витрати були враховані у складі митної вартості товару.

Отже суд дійшов висновку, що твердження митного органу «в наданих рахунках на оплату відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України» є необґрунтованими.

Після розмитнення та доставки товару на склад, ТОВ «Авто Тренд» було оплачено послуги експедитора та підписано акт виконаних робіт, а також отримано від експедитора лист-довідку на підтвердження транспортних витрат. Додатково на підтвердження вартості перевезення та експедиторських послуг до митниці разом с Заявою 18/09-2 від 18.09.2023 р. позивачем було надано акт виконаних робіт № 6104 від 04 вересня 2023 р., платіжне доручення № 11499 від 07.09.2023 р., лист-довідку № 6126 від 15.09.2023р. та заявку на транспортування та експедирування контейнерів № 6126 від 27.06.2023 р.

У листі-довідці № 6126 від 15.09.2023р. ТОВ «Євро Форвардінг» підтвердив, що «за коносаментом HYSFB та міжнародною автотранспортною накладною CMR б/н від 28.08.2023 р., відповідно до умов договору про транспортно-експедиторське обслуговування № ЄФ568023 від 07.02.2023 р., транспортні витрати з доставки товару вагою брутто 12 574 кг. від постачальника RUIAN WEIDI AUTO SPARE PARTS Co., Ltd. (China) для ТОВ «Авто Тренд» за маршрутом: Ningbo, China до кордону України м/п Ягодин складають 84 368,55 грн., в тому числі експедиторські витрати за межами митної території України. Транспортно-експедиційні послуги у розмірі 84 368,55 грн. повністю оплачені ТОВ «Авто Тренд»».

Також окремо в заяві № 18/09-2 від 18.09.2023 р. позивачем було надано наступне роз`яснення - в одному контейнері № MSKU9214668 перевозилося дві партії товару від різних постачальників. Вага брутто товару від постачальника RUIAN WEIDI AUTO SPARE PARTS Co., Ltd. згідно пакувального листа та СМR складає 12 574 кг. Експедитор в довідці вказав вартість транспортних витрат до кордону України з перевезення усього контейнера MSKU9214668 146 494,91 грн., а потім розподілив витрати пропорційно вазі товару. Вартість транспортних витрат до кордону України товару, що постачався від RUIAN WEIDI AUTO SPARE PARTS Co., Ltd., склала 84 368,55 грн.

Таким чином суд дійшов висновку, що сума витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 84 368,55 грн. підтверджена повністю наступними документами, а саме: довідкою про витрати на транспортування вантажу №6126 від 29.08.2023 р., виданою експедитором; рахунком-фактурою щодо сплати вартості перевезення № 5875 від 28 серпня 2023; договором про транспортне - експедиторське обслуговування № ЄФ568023 від 07.02.2023 р., укладеним між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; коносамент № HYSFBB від 27.06.2023 р.; міжнародною товарно-транспортною накладною CMR б/н від 28.08.2023р.; заявкою на транспортування та експедирування контейнерів № 6126 від 27.06.2023; актом виконаних робіт № 6104 від 04 вересня 2023 р., укладеним між ТОВ «Авто Тренд» та експедитором; платіжним доручення № 11499 від 07.09.2023 р. про оплату послуг експедитора; листом-довідкою від експедитора № 6126 від 15.09.2023 р.

Щодо зауваження відповідача про те, що декларантом не надано каталогів, специфікацій, прайс-листів від виробника товару, суд зазначає, що По перше - складання специфікації не передбачено умовами контракту з виробником; по-друге, згідно ст. 53 МК України документи щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс-листи, каталоги, тощо) надаються імпортером при їх наявності. Надання цих документів не передбачено ч. 2 ст. 53 МК України як обов`язкове, в тому числі і тому, що ці документи відсутні у розпорядженні декларанта, і тільки від доброї волі постачальника залежить їх отримання. Але, якщо постачальник китайське підприємство, то отримання таких документів значно ускладняється також мовними бар`єрами (ці документи будуть китайською мовою), а також різницею у ділових та бізнес звичаях. Крім того, товар придбався напряму у виробника товару та виготовлявся на замовлення, ціна товару визначалася конкретно для ТОВ «Авто Тренд» виходячи з кількості та найменування замовленого товару. Постачальник не надіслав ТОВ «Авто Тренд» таких документів, тому надати їх до митниці позивач не мав можливості, про що і зазначив у заяві № 18/09-2 від 18.09.2023 р.

Щодо вимоги інспектора митниці про надання додаткових документів, вказаних у ч. 3 ст. 53 МКУ суд зазначає, що вони надаються тільки при їх наявності, і про це прямо вказано в ст. 53 МКУ. Ненадання цих документів автоматично не призводить до корегування митної вартості товарів у випадку наявності інших обов`язкових та додаткових документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості. В листі декларанта, поданого до митниці 04.09.2023 р., було зазначено з яких причин позивач не може надати всі документи, перелічені в ч.3 ст. 53 МКУ.

Отже, числові складові митної вартості підтверджуються позивачем наступними документами: 1. Декларація митної вартості; 2. Контракт № AR26042023 від 26.04.2023 р.; 3. Інвойс №WD20230426 від 26.04.2023 р.; 4. Пакувальний лист б/н до інвойсу 26.04.2023 р.; 5. Платіжне доручення № 000954721 від 01.05.2023р.; 6. Платіжне доручення № 001010784 від 28.06.2023р.; 7. Сертифікат про походження товару форма від 26.07.2023 р.; 8. Експортна митну декларацію постачальника № 17689930 від 07.07.2023 р. з перекладом на українську мову; 9. Коносамент № HYSFBB від 27.06.2023 р.; 10. Міжнародна товарно-транспортну накладна CMR б/н від 28.08.2023р.; 11. Договір про транспортне - експедиторське обслуговування № ЄФ568023 від 07.02.2023 р., укладений між експедитором та ТОВ «Авто Тренд» 12. Довідка про витрати на транспортування вантажу №6126 від 29.08.2023 р.; 13. Рахунок щодо сплати вартості перевезення № 5875 від 28.08.2023 р.; 14. Лист ТОВ «Авто Тренд» від 04.09.2023 р.; 15. Заява № 18/09-2 від 18.09.2023 р.; 16. Заявка на транспортування та експедирування контейнерів № 6126 від 27.06.2023р.; 17. Рахунок щодо сплати вартості перевезення № 5875 від 28.08.2023 р.; 18. Акт звірки розрахунків; 19. Акт виконаних робіт № 6104 від 04 вересня 2023 р., укладений між ТОВ «Авто Тренд» та експедитором; 20. Платіжне доручення № 11499 від 07.09.2023 р. про оплату послуг експедитора; 21. Лист-довідка експедитора № 6126 від 15.09.2023р.; 22. Інвойс (рахунок) №WD20230426 від 26.04.2023 р. на суму 27585,00 дол. США.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.248 МКУ, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно положень статті 264 МКУ встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статями 49, 50 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 МКУ встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч.1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Згідно із ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МКУ, передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.ч.3, 4 ст.64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного Кодексу України.

Суд зазначає, що при ухваленні спірних рішень митний орган посилався на те, що надані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містили розбіжності. Проте, контролюючий орган не вказав яким чином зазначене впливає на правильність визначення митної вартості.

Враховуючи положення вказаних статей суд дійшов висновку, що відповідач має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Суд наголошує, що наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який вплив цих розбіжностей на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Обов`язок доведення обґрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом визначено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Суд зазначає, що митниця має право витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ч. 3 ст.53 МКУ.

Отже, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним (першим) методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд аналізуючи підстави, вказані в гр. 33 оскаржуваного рішення, дійшов висновку, що підстави його прийняття не містять обґрунтованих зауважень до наданих декларантом документів, які вплинули на правильність визначення митної вартості товару. Документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять усі данні, необхідні для визначення митної вартості за 1 методом, обраним декларантом.

Також суд зазначає, що відповідач при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів застосував другого методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів) визначення митної вартості. Умови застосування цього методу передбачені ст. 59 МКУ.

Відповідно до «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Також відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27 липня 2018 року по справі N 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Як свідчить зміст графи 33 рішення відповідач посилається на сторонню митну декларацію, яка стала джерелом інформації для прийняття рішень, а саме: - митна декларація №UА 205050/2023/46225 від 04.07.2023.

Проте у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Отже суд дійшов висновку, що при використанні цінової бази ЄАІС відповідачем використана для порівняння митна декларація іншого імпортера без урахування обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Відповідач при визначенні митної вартості товару виходив з наявності підстав застосування резервного методу, виходячи з ваги товару без врахування особливостей окремих товарних позицій та відповідно, їх різної ціни за одиницю.

Митним органом при визначені вартості не були враховані особливості та найменування товару, а саме: товар у виробника має вартість з розрахунку за штуку, при таких умовах не можливо здійснювати розрахунок вартості виключно з урахуванням загальної маси товару; вартість товару митним органом визначена за кг. без врахування кількості товару в штучному вигляді.

Такий метод визначення вартості за масою товару також не враховує наступні данні: найменування отриманого товару та інші індивідуальні ознаки кожного з товарів.

Таким чином, застосований відповідачем метод для визначення митної вартості виключно з урахуванням загальної маси товару не відповідає вимогам ст. ст. 49, 50, 55, 58-63 МКУ.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що подані позивачем документи не містили розбіжностей щодо вартісних та кількісних показників оцінюваного товару, також ознаки підробки документів відсутні й усі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам справи, а отже вимоги позивача є законними та обгрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від № 21/09-23 від 21.09.2023 р.; Акт прийому-передачі виконаних послуг від 18.10.2023 р. до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 21/09-23 від 21.09.2023 р.; Звіт щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «Авто Тренд» за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 21/09-23 від 21.09.2023 р.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так, дослідивши договір про надання правової допомоги № 21/09-23 від 21.09.2023 р.; Акт прийому-передачі виконаних послуг від 18.10.2023 р. до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 21/09-23 від 21.09.2023 р.; Звіт щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «Авто Тренд» за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 21/09-23 від 21.09.2023 р., судом встановлено, що позивачем за надання правової допомоги сплачено гонорар у розмірі 9000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, спираючись на досліджені докази, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору, складності справи, суд вважає обґрунтованою суму для відшкодування витрат на правничу допомогу в цій справі в розмірі 9000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» (пров. Сімферопольський, буд. 6,м. Харків,61052) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б,м. Харків,61003) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000447/2 від 04.09.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16-Б, код ЄДРПОУ ВП: 44017626) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) судовий збір у сумі 8 034 (вісім тисяч тридцять чотири) грн. 86 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16-Б, код ЄДРПОУ ВП: 44017626) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.