Справа № 600/5127/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/5127/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключенні в наказ про виплату додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., військовослужбовця ОСОБА_1 за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) з 05.01.2023 по 06.03.23.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 включити в наказ про виплату додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, військовослужбовця ОСОБА_1 за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) з 05.01.2023 по 06.03.23.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 15.12.2022 року отримав множинні вогнепальні осколкові наскрізні та сліпі поранення правої кисті із вогнепальним переломом другої п`ясної кістки із наявністю сторонніх тіл (осколків), рвані рани правої кисті. Дане поранення отримано в н.п. Бахмут, відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2023 року №1102, поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Однак відповідачем не виплачено додаткову грошову винагороду за час перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі постанов ВЛК від 05.01.2023 №11 та від 04.02.2023 №398 у зв`язку з тим, що вказаними постановами ВЛК отримане 15.12.2022 року зазначено як легке. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки як слідує з постанови ВЛК від 06.03.2023 року №715 та від 11.04.2023 №449/2424 травма, отримана 15.12.2022 року, класифікована як тяжка. На думку позивача, для визначення ступеня важкості визначальними є саме наслідки травми, і саме такі наслідки повинні братися до уваги при визначенні ступеня важкості отриманого ушкодження (поранення). Тому, враховуючи те, що наслідком отриманого поранення є тяжка травма, що встановлено постановами ВЛК від 06.03.2021 року №7155 та від 11.04.2023 року №449/424, позивач вважає, що має право на виплату додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 тис. грн за весь час перебування у відпустці за станом здоров`я.

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підставами для включення позивача до наказу командира військової частини на виплату оспорюваної додаткової винагороди та відповідно набуття права на її виплату є отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Водночас підставою для вирішення питання командиром військової частини НОМЕР_1 про включення/не включення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 в лютому 2023 року про виплати оспорюваної додаткової винагороди було виключно довідка ВЛК від 05.01.2023 року №11, адже саме цією довідкою визначено потребу ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів та наявність у позивача легкої травми за ступенем важкості, а відтак командир військової частини не мав підстав включити ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової грошової винагороди у лютому 2023 року за період відпустки з 06.01.2023 року по 04.02.2023 року. Аналогічно наведеному, підставою для вирішення питання командиром військової частини НОМЕР_1 про включення/не включення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 в березні 2023 року про виплати оспорюваної додаткової винагороди було виключно довідка ВЛК від 04.02.2023 року №398, адже саме цією довідкою визначено потребу ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів та наявність у позивача легкої травми за ступенем важкості, а відтак командир військової частини не мав підстав включити ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової грошової винагороди у березні у 2023 року за період відпустки з 05.02.2023 року по 06.03.2023 року. На переконання відповідача, довідки ВЛК від 06.03.2023 року №715 та від 14.04.2023 №449/2424 не мають зворотної дії в часі, не відображають реальний стан здоров`я та ступінь важкості травми ОСОБА_1 за період перебування у відпустках з 05.01.2023 року по 06.03.2023 року, а отже не можуть бути підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування у відпустці після тяжкого поранення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, за попередні періоди відпусток. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У матеріалах справи наявна відповідь на відзив, однак суд таку до уваги не бере, оскільки відповідь на відзив не підписана позивачем. Як наслідок, суд не може брати до уваги і заперечення, подане відповідачем на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів: 1) довідку про обставини травми ОСОБА_1 від 11.04.2023 року №1102; 2) усі накази військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в період з січня 2023 року по квітень 2023 року включно.

На виконання вказаної ухвали відповідачем надано витребувані документи.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 №1102 від 11.04.2023 року, 15 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання в складі зведеної оперативно-тактичної штурмової групи, приймаючи безпосередньо участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та у зв?язку з виконанням конституційного обов?язку щодо оборони України, захисту її суверенітету. територіальної цілісності і недоторканості о 16 год 10 хв в районі населеного пункту Бахмутське Бахмутського району Донецької області, під час здійснення противником штурмових дій за підтримки артилерійського та мінометного вогню та танків, попав під вогневе ураження противника та від розриву боєприпасів та їх наслідків отримав поранення. Поранення отримані під час виконання дій, що входять до обов?язків військової служби та не пов?язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування в стані алкогольного, наркотичного. токсичного сп?яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. На момент отримання ушкоджень перебував в засобах індивідуального захисту.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в період з 15.12.2022 по 16.12.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ №16» у м. Дніпро, а в період з 18.12.2022 року по 05.01.2023 року перебував на консервативному лікуванні у військові частині НОМЕР_2 .

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії №11 від 05 січня 2023 року травма отримана 15.12.2022 року є легка. Встановлено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Як слідує з довідки військово-лікарської комісії №398 від 04 лютого 2023 року травма отримана 15.12.2022 року є легка. Встановлено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Довідкою ВЛК №715 від 06 березня 2023 року визначено, що травма отримана 15.12.2022 року є тяжкою. Позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №389/кп від 03.02.2023 року «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за січень місяць 2023 року» та додатку №5 до названого наказу, ОСОБА_1 внесено до списків військовослужбовців, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) для виплати додаткового винагороди у розмірі 100000 гривень.

З витягу з наказу №902/нп від 03 березня 2023 року «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за лютий місяць 2023 року» слідує, що позивача не включено у додаток №5 названого наказу для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн як військовослужбовця, який отримав поранення (контузії, травми, каліцтва) та за медичними показниками є наслідками поранення (контузії, травми каліцтва) за час лікування і перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Аналогічно наведеному, позивача не включено у додаток №5 наказу №1616/нп від 10 квітня 2023 року «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за лютий, березень місяць 2023 року».

Вважаючи вказані дії військової частини НОМЕР_1 щодо не включення його до наказів про виплату додаткових винагород військовослужбовцям за лютий та березень 2023 року, як військовослужбовця, який після отримання поранення перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період його перебування у таких відпустках, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.04.2022 N 2212-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168», яка застосовувалася у період з 18.10.2022 по 20.01.2023) установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 (редакція якої застосовувалася у період з 18.10.2022 по 20.01.2023) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» внесено зміни до Постанови №168, відповідно до яких абзац п`ятий став абзацом шостим у наступній редакції:

«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії».

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» внесено зміни до пункту 2-1 Постанови №168, згідно яким установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Водночас порядок виплати таких виплат встановлюються керівниками відповідних державних органів та міністерств.

На виконання вимог Постанови №168 порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн на період дії воєнного стану був урегульований окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2023 року (застосовувався в період до 01 лютого 2023 року) та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, далі Порядок №260, застосувався в період після 01 лютого 2023 року).

Пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії).

Вказане продубльовано в пункті 7 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2023 року від 23 червня 2023 року.

Таким чином, згідно системного аналізу наведених норм, слідує, що військовослужбовці виключаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії).

Як окреслює позивач у позовній заяві, предметом спірних правовідносини є відмова у виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за час перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі довідок ВЛК від 05.01.2023 року №11 та від 04.02.2023 року №398.

Судом встановлено, що згідно довідок ВЛК від 05.01.2023 року №11 та від 04.02.2023 року №398 поранення ОСОБА_1 , отримане ним 15.12.2022 року та пов`язане із захистом Батьківщини, за ступенем важкості кваліфіковане як легке.

Відповідно і відпустка за станом здоров`я, яка надавалася позивачу згідно довідок ВЛК від 05.01.2023 року №11 та від 04.02.2023 року №398, є відпусткою для лікування після легкого поранення.

Також суд зауважує, що саме згідно довідок ВЛК від 05.01.2023 року №11 та від 04.02.2023 року №398 позивачу надано відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, тобто з 06.01.2023 року по 06.03.2023 року, і виключно згадані довідки ВЛК можуть бути підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн за оскаржуваний позивачем період.

До того ж, як вбачається з обставин справи та не заперечується позивачем, лише після проходження військово-лікарської комісії 06 березня 2023 року на підставі довідки ВЛК від 06 березня 2023 року №715 травма ОСОБА_1 класифікована як тяжка.

Наведене також підтверджується і постановою Гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 06 березня 2023 року №715.

Окрім цього, довідкою ВЛК в/ч НОМЕР_3 від 14 квітня 2023 року №449/2424 також підтверджено класифікація поранення позивача та спричинені ним наслідки як тяжкого.

Враховуючи, що підставою для включення до наказу про отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення, а періоди, за які позивач просить нарахувати та виплатити йому додаткову грошову винагороду в розмірі до 100000 грн згідно постанов ВЛК від 05.01.2023 року №11 та від 04.02.2023 року №398 фактично є відпустками для лікування після легкого поранення, то суд приходить до висновку про відсутність у командира військової частини НОМЕР_1 підстав для включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн за час перебування його у відпустці для лікування після поранення з 05 січня 2023 року по 06 березня 2023 року.

Доводи позивача про те, що важкість травми (поранення) повинні бути визначені на підставі постанови ВЛК, якою визнається ступінь придатності до військової служби, тобто довідкою ВЛК від 11.04.2023 року №449/2424, і що саме ця довідка є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди за час перебування у відпустці після тяжкого поранення, суд оцінює критично, оскільки приписами Постанови №168 та Порядку №260 чітко встановлено умови отримання такої додаткової винагороди : відпустка після (1) тяжкого поранення за (2) висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії).

Суд також звертає увагу і на твердження позивача у позовній заяві про те, що на момент прийняття довідок ВЛК від 05.01.2023 року та від 04.02.2023 року такі містили правильні висновки, а відтак на момент надання ОСОБА_1 відпусток для лікування (за станом здоров`я) травма позивача відносилася до легких травм, і, як вже зазначено вище, саме ці постанови були підставою для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн за лютий та березень 2023 року та її виплати.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що довідки ВЛК від 06.03.2023 №715 та від 14.04.2023 року №449/2424 не мають зворотної дії в часі, не відображають реальний стан здоров`я та ступінь важкості травми ОСОБА_1 за період перебування його у відпустках з 05.01.2023 року по 06.03.2023 року, а тому не можуть бути підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування у цих відпустках.

Отже, на час виникнення спірних відносин відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відтак, позов задоволенню не підлягає.

При цьому, вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що згідно наявного у матеріалах справи листа військової частини НОМЕР_4 від 29 червня 2023 року №501/25/1172, додаткова винагорода за січень 2023 року була нарахована позивачу відповідно до довідки про обставини травми від 11.04.2023 року №1102 з розрахунку 100000 грн за період стаціонарного лікування після отриманого поранення (15.12.2022 року) з 01.01.2023 року по 11.01.2023 року в сумі 35483,87 та з розрахунку 30000 грн згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 05.01.2023 року №11- травма легка, в сумі 19354,84 грн. Додаткова винагорода за лютий не виплачувалась, оскільки позивач перебував у відпустці для лікування за станом здоров`я та згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 04.02.2023 року №398 травма легка. Додаткова винагорода за березень 2023 року нарахована позивачу згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 06.03.2023 року №715 з розрахунку 100000 грн за період з 07.03.2023 по 31.03.2023 року. Додаткова винагорода за квітень 2023 року нарахована позивачу згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 14.04.2023 року №449/2924 з розрахунку 100000 грн за період з 01.04.2023 по 05.04.2023 року.

Отже, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснювалися нарахування та виплати грошової допомоги відповідно до наведених вище норм та з урахуванням обставин, пов`язаних із позивачем.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій, а правові підстави для задоволення цього позову відсутні.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 08 грудня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 (с. Шилівці, Дністровського району, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_5 ), відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя О.П. Лелюк