Справа № 138/3264/23
Суддя: Холодова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/3264/23
Провадження №:2-а/138/48/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушніра Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2023 о 09 год. 39 год. старший лейтенант поліції Кушнір М.А. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1217156 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. В постанові працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 25.10.2023 здійснила «завідомо неправдивий» виклик на спецлінію 102, повідомивши про конфлікт із відомою особо, «однак події не було». Разом з тим, позивач не згодна з винесеною відносно неї постановою, та вважає її незаконною. Позивач зазначає, що 25.10.2023 близько 08 год. 40 хв. вона здійснила виклик на спецлінію «102» у зв`язку із здійсненням протиправних дій щодо неї сусіда, дії якого містили чіпляння, ненормативну лексику, агресивні дії. Разом з тим, працівник поліції старший лейтенант поліції Кушнір М.А. не звернув увагу на пояснення позивача, не роз`яснив їй права та обов`язки та передчасно виніс постанову про притягнення позивача до відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції. При цьому оскаржувана постанова не містить об`єктивної сторони правопорушення та відомостей щодо доказів вчинення позивачем правопорушення. Однак, дії позивача не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції При цьому ОСОБА_1 є особою пенсійного віку та під час конфлікту із сусідом їй стало погано, що стало причиною виклику екстреної медичної допомоги. Вказаним обставинам поліцейський не надав оцінку. Крім того, працівник поліції мав детально опитати причетних до конфлікту осіб та з`ясувати причину виклику, що зроблено ним не було. Також, під час винесення постанови позивачу не було надано можливості скористатись правовою допомогою, а також подати будь-які клопотання. За таких підстав, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також недотримання працівником поліції вимог КУпАП щодо процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення позивач просить скасувати постанову серії ЕГА № 1217156 від 25.10.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено її до судового розгляду, надано відповідачу строк для надіслання відзиву на позовну заяву і усіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано докази.

01.12.2023 до суду надійшов відзив ГУНП у Вінницькій області на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області у зв`язку з тим, що 25.10.2023 позивач здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення. Таким чином дії інспектора щодо виявлення 25.10.2023 факту адміністративного правопорушення є правомірними та законними, що підтверджується змістом постанови. За викладених обставин, стягнення, передбачене ст. 183 КУпАП накладено інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійсненні відповідно до вимог чинного законодавства України та зафіксовані в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 1217156 від 25.10.2023.

08.12.2023 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явились. Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у відсутність позивача та її представників адвоката Горбового В.А. та адвоката Томай К.О. Поліцейський Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушнір М.А. подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, заперечував щодо задоволення позову та стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 25.10.2023 старшим лейтенантом поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніром М.А. винесено постанову серії ЕГА № 1217156 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 9).

Зі змісту постанови вбачається, що 25.10.2023 ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик на спецлінію «102», повідомивши про конфлікт із невідомою особою, однак даної події не було, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, зокрема поліції. При цьому, дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліції. Особа викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знаючи про те, що у цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських, у тому числі.

Як зазначено в статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі за ст.183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У вказаних випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці виявлення правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, позивач, заперечуючи факт вчинення нею правопорушення, посилається на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а також належних доказів на підтвердження її винуватості та стверджує про те, що підстави здійснити виклик в поліцію в неї були.

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначила, що 25.10.2023 близько 08 год. ранку вона прибирала листя на земельній ділянці біля свого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Близько 08 год. 30 хв. прийшов сусід ОСОБА_3 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 та почав ногами розкидати згромаджене (зібране позивачем) листя, перевертати та руйнувати імпровізовані клумби, які були раніше висаджені в колесах. ОСОБА_1 зробила зауваження сусіду і запитала навіщо він вчиняє такі дії, на що останній ще агресивніше почав розкидати листя ногами, насаджені нею квіти, почав ображати та лаятись. Вказані хуліганські дії сусіда стали підставою для виклику позивачем працівників поліції по спец.лінії «102».

Одночасно, допитана в судовому засіданні 05.12.2023 в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що 25.10.2023 вранці, коли вона прибирала біля свого будинку опале листя та доглядаючи за квітами у колесах, її сусід ОСОБА_3 , повертаючись з роботи, проходив біля неї, схопив колеса із квітами та кинув на неї, при цьому почав розкидати ногами листя. На питання ОСОБА_1 про те, що він робить, сусід мовчав і нічого не відповідав. Тоді ОСОБА_1 , попередивши сусіда, зателефонувала до поліції. Після того, як приїхали працівники поліції і ОСОБА_1 їм розповіла про те, що сталось, їй стало погано і вона зайшла до будинку та лягла. Потім побачила лікарів, які зробили їй укол, та коли позивачу стало краще, працівників поліції вже не було. На запитання адвоката Томай К.О. свідок пояснила, що конфліктів з сусідами, зокрема і з ОСОБА_3 в неї ніколи не було, тому наміру безпідставно викликати поліцію вона не мала, лише після того як останній схопив колеса та почав їх кидати вирішила зателефонувати на спецлінію «102». Крім того, ОСОБА_1 повідомила, що працівники поліції їй нічого не роз`яснювали та нічого підписувати не давали. Також вказала, що, коли йшла додому викликати поліцію, вже на подвір`ї зустріла свого сина та попросила його не виходити з двору для з`ясування обставин події, бо вона йде викликати поліцію. На запитання суду ще раз підтвердила, що сусід ОСОБА_3 вчиняв такі дії мовчуки, не відповідаючи на її питання навіщо він таке робить.

Вказані покази позивача спростовують її посилання в позовній заяві на те, що ОСОБА_3 ображав та лаявся на позивача.

Допитаний в судовому засіданні 05.12.2023 свідок ОСОБА_5 , який є сином позивача, суду пояснив, що 25.10.2023 вранці його матір ОСОБА_1 прибирала на вулиці сміття та коли він почув крики матері та сусіда вибіг на вулицю. На вході до калітки зустрів маму, яка попросила його не вмішуватись, а сама викликала поліцію. На вулиці свідок побачив, як сусід ОСОБА_3 ногами розкидав листя, однак його мамі нічого не загрожувало, тому він повернувся до будинку. Коли на виклик приїхали працівники поліції, свідок під час спілкування з ними пояснив, що суперечка виникла через колеса з квітниками, однак поліцейський сказав, що виносить постанову про безпідставний виклик. Крім того, свідок ОСОБА_5 пояснив, що в його матері постійні конфлікти із сусідами через спір стосовно меж та користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим сусіди також неодноразово викликали поліцію. Крім того, свідок додав, що особисто не бачив як сусід кидав листя на його матір.

На думку суду такі покази свідка суперечать показам свідка ОСОБА_1 в частині того, що свідок чув лайку від ОСОБА_3 , а також відсутності у неї конфліктних ситуацій з сусідами. Тому суд критично оцінює такі покази свідка і вважає, що такі його покази спрямовані на уникнення ОСОБА_5 відповідальності.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.12.2023 суду дав покази, що 25.10.2023 вранці повертався зі зміни додому і побачив як ОСОБА_1 в колеса, які поставила під ворота, через які йде проїзд до будинку, в якому він проживає, накидає сміття. Коли свідок попросив її прибрати колеса та сміття вона відмовилась, оскільки вважає, що то її земля. Тоді свідок сам переставив колеса та відгромадив граблями листя під паркан будинку позивача, на що ОСОБА_1 повідомила, що викличе працівників поліції. Також свідок пояснив, що він проживає в будинку свого кума та не знає кому належить земля де стояли колеса, проте вони повністю перешкоджають проїзду до його будинку, в тому числі і в разі необхідності викликати екстренні служби (швидка, пожежна і т.п.). По приїзду працівників поліції ОСОБА_1 пояснювала останнім лише про конфлікт з приводу порядку користування землею. На запитання представника позивача пояснив, що не чув, що позивач відмовлялась від підстав виклику поліції.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 05.12.2023 дала покази, згідно яких вона два роки проживає в будинку по сусідству з позивачем. Всі ці два роки майже кожного тижня позивач свариться з сусідами. Зокрема, 25.10.2023 свідок бачила як сусід ОСОБА_3 прибирає граблями листя, яке падає від позивача, а вона все відгортає сусідам під ворота. Коли ОСОБА_3 все прибрав, свідок зайшла до будинку та потім почула як приїхала поліція. Свідок чула як ОСОБА_1 працівникам поліції кричала про користування землею та те, що на її думку, не правильно стоїть паркан. Потім ОСОБА_1 стало погано та хтось викликав швидку. Також свідок повідомила, що колеса позивач поставила влітку, тим самим здійснила самозахват земельної ділянки, яка їй не належить та свідок особисто просила її забрати ті колеса, оскільки вони заважають проїзду. Крім того свідок пояснила, що підстав для виклику поліції у ОСОБА_1 не було, їй просто не сподобалось, як сусід прибрав сміття.

Свідок ОСОБА_8 05.12.2023 дала суду покази, що бачила як вранці 25.10.2023 ОСОБА_1 розкидала листя під ворота у сусідів та поставила колеса, що заважали проїзду. Коли сусід ОСОБА_3 повертався з роботи, то запитав у ОСОБА_1 з якою метою вона це робить та попросив її прибрати, однак ОСОБА_1 почала кричати у відповідь. Тоді ОСОБА_3 відкинув колеса та взяв граблі і прибрав листя. В подальшому свідок бачила, як приїхала поліція, а після неї швидка. Крім того свідок пояснила, що у позивача з сусідами склались неприязні відносини, а сусід ОСОБА_3 неодноразово просив позивача прибрати колеса, які ОСОБА_1 постійно складає під ворота через які йде проїзд зокрема до будинку, в якому живе ОСОБА_3 ..

Також з матеріалів справи судом встановлено, що 25.10.2023 о 08 год. 43 хв. до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що, як повідомила заявник ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 в неї виник конфлікт із відомою особою.

Згідно рапорту інспектора СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніра М.А. від 25.10.2023 по прибуттю на місце події було опитано всіх учасників події, окрім заявниці так як остання не надавши пояснень та заяв зайшла в будинок та зачинилась. Також встановлено, що дане повідомлення має цивільно правовий характер, так як між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже давно триває конфлікт через розподіл земельної ділянки. Даним громадянам рекомендовано було звернутись до суду, однак при спілкуванні з ОСОБА_3 та сусідкою ОСОБА_7 останні повідомили, що ніякого конфлікту з ОСОБА_1 не було, а остання здійснила завідомо не правдивий виклик на спец лінію 102, а тому відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за ст. 183 КУпАП.

На місці події працівниками поліції були відібрані пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , пояснив, що на територію своєї сусідки ОСОБА_1 він не залазив, а остання постійно скандалить з ним та іншими сусідами. Також ОСОБА_7 , надала пояснення, що її сусідка ОСОБА_1 вже довгий час конфліктує з усіма сусідами з приводу земельної ділянки, яка їй не належить та безпідставно викликає поліцію.

Вказане підтверджується копією рапорту старшого інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Гуліча В.П. від 25.10.2023, копією рапорту інспектора СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніра М.А. від 25.10.20233 та поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відібраними інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Дзеканом В.М. від 25.10.2023, які були в ході розгляду були долучені позивачем до матеріалів адміністративної справи (а.с. 44, 46, 47,48).

З матеріалів відеофіксації з нагрудної камери поліцейського, які оглянуті судом, вбачається, що ОСОБА_1 , надаючи пояснення працівникам поліції, які прибули за її викликом, повідомляє, що в неї наявний конфлікт з сусідами з приводу меж її земельної ділянки та користування територією прилеглої до її будинку. Крім того, на відео присутні інші сусіди ОСОБА_1 , які були допитані як свідки в судовому засіданні, і які скаржились працівникам поліції, що ОСОБА_1 постійно скандалить, на території, біля свого будинку, яка призначена для загального користування, розставляє колеса, перекопала прохід. Також у ОСОБА_1 постійні претензії до сусідів з приводу розташування паркану біля її будинку, з даного приводу позивач неодноразово викликала працівників поліції.

Таким чином, суд, аналізуючи покази свідків та надані докази приходить до висновку, що у позивача з сусідами існує конфлікт з приводу меж земельної ділянки, тобто цивільно-правовий спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку, на що поліцейським було звернуто увагу позивача.

При цьому, як вже зазначалось вище, суд критично ставиться до показів наданих позивачем ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_5 , наданих ними в якості свідків, які стверджували, що сусід ОСОБА_3 кидав у ОСОБА_1 колеса та ображав її, оскільки вказані особи могли навмисно повідомити факти, яких насправді не було, з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

В той же час покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є логічними, послідовними та свідчать про відсутність противоправних дій у діях ОСОБА_3 25.10.2023, а відтак і про те, що у позивача будь-яких причин здійснювати виклик поліції за вказаних нею підстав не було.

Враховуючи викладене, показами свідків, наявними в справі письмовими доказами та відомостями відеозаписів підтверджується те, що протиправних дій з боку сусідів, і зокрема сусіда ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 вчинено не було. Отже інформація, яка була повідомлена позивачем на лінію «102» не була підтвердженою в ході приїзду працівників патрульної поліції.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що свідчать про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували права, інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції.

Тому поліцейським було вірно встановлено всі обставини повідомленої позивачем інформації та відсутність будь-яких доказів вчинення щодо позивача неправомірних дій зі сторони сусіда ОСОБА_3 , як про це позивач стверджувала у виклику.

Одночасно щодо доводів позивача, викладених в позовній заяві про порушення її прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

З оглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції, прибувши на місце, вислухали позивача та її сусідів. При цьому, під час надання пояснень ОСОБА_1 стало погано і вона зайшла до будинку та прилягла. Вказане стало підставою для виклику працівником поліції бригади екстреної медичної допомоги, які по прибуттю на виклик, оглянули позивача, дали їй ліки та залишили в будинку відпочивати.

В цей час, працівником поліції було складено відносно ОСОБА_1 постанову про вчинення нею адміністративного правопорушення, зміст якої, а також права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності працівником поліції було зачитано не особисто ОСОБА_1 , а її сину ОСОБА_5 , якому і була в подальшому вручена оскаржувана постанова.

Згідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Таким чином, суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу

Водночас, процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

За таких обставин, оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з процедурних підстав.

Частина 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку статті 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи суд приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень необхідно скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина 3 ст. 139 КАС України визначає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з частковим задоволенням позову та відповідно до наведених вище норм чинного законодавства, на користь позивача підлягають відшкодуванню 50 % понесених ним витрати по сплаті судового збору в сумі 268,40 грн.

Крім того, як зазначила позивач, її витрати на професійну правничу допомогу складають 3000,00 грн., що підтверджені копіями договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.10.2023, додаткової угоди № 1 до Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.12.2023, акту виконаних робіт (наданих - отриманих послуг) від 01.12.2023, квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 01.12.2023.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд встановив, що відповідно до Ордеру № 1485118, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 339 та Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 25.10.2023 ОСОБА_1 доручила адвокату Горбовому В.А. надавати правову допомогу (юридичні, адвокатські, правничі послуги) на умовах передбачених цим договором та представляти її інтереси зокрема в Могилів-Подільському міськрайонному суді Вінницької області з усіх питань, в тому числі під час розгляду справи щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1214156 від 25.10.2023.

Пунктом 3 вказаного договору визначено, що замовник зобов`язується за виконані роботи виплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, який обумовлюється додатковою угодою до даного договору.

Згідно додаткової угоди № 1 до Договору про надання адвокатських послуг сторони домовились доповнити розділ 3 Договору наступним пунктом: Замовник зобов`язується виплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі 3000 грн.

Відповідно до Акту виконання робіт адвокатом надано наступні послуги правничої допомоги: підготовка, оформлення, друк та подання до суду позовної заяви із додатками - 1 год.; оформлення, друк, подання двох адвокатських запитів, отримання відповідей - 1 год.; оформлення, друк подання клопотань про приєднання доказів, виклик свідків, направлення примірника клопотань сторонам по справі - 05 год.

Вартість 1 години роботи адвоката визначено з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого Законом України «Про держаний бюджет на 2023 рік», що становить 1324 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та зважаючи на заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлений представником позивача до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.

Так, вказані види послуг, які зазначені представником позивача окремо є одним і тим же видом послуг та охоплюються такою послугою як "підготовка позовної заяви", оскільки ці послуги взаємопов`язані та послуга, яка зазначена у пункті 1 акту включає в себе правничі послуги, зазначені у пунктах 2 та 3 акту.

Таким чином, покладення на відповідача витрат по оплаті правничих витрат, зазначених у пунктах 2 та 3 акту не відповідає критерію розумності, обґрунтованості та є безпідставним.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19 викладено правовий висновок, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено, документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом даної справи у сумі 1342,0 гривень, що обчислюється шляхом множення затраченого часу в кількості 1 год. на 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого Законом України «Про держаний бюджет на 2023 рік», що становить 1324 грн. Розмір таких витрат відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.

При цьому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача відшкодуванню підлягають 50 % від суми доведених витрат на професійну допомогу, що дорівнює 662,00 грн. і підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 183, 222, 247, 251, 258, 268, 278, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 19 ч. 2, 72, 77, 78, 90, 132, 134, 139, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушніра Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Кушніра Михайла Анатолійовича серії ЕГА № 1217156 по справі про адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Адміністративну справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП надіслати на новий розгляд до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судовий збір в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представники позивача: адвокат Горбовий Володимир Анатолійович та адвокат Томай Катерина Олександрівна, адреса для листування: вул. Київська, 32/1, м. Могилів-Подільський, Вінницька обалсть.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, , електронна адреса: .

Відповідач: старший лейтенант поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушнір Михайло Анатолійович, адреса для листування: вул. Сагайдачного, 4, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Суддя: Т.Ю. Холодова