Справа № 400/5437/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5437/23

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

повний текст судового рішення

складено 13.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №400/5437/23 про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України

У С Т А Н О В И В:

06.11.2023 ОСОБА_1 , в порядку приписів статті 383 КАС України, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо визначення дати з якої призначено пенсію за віком 03.10.2022 (з дня звернення за пенсією);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визначити датою, з якої призначається пенсія за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначав, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначено пенсію за віком з 03.10.2022. При цьому, на думку позивача, органом Пенсійного фонду невірно визначено дату з якої необхідно призначити пенсію.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №400/5437/23 заяву представника ОСОБА_1 від 06.11.2023 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду по справі № 400/5437/23 залишено без задоволення.

Приймаючи таке судове рішення окружний адміністративний суд виходив із того, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не покладалось обов`язку призначити ОСОБА_1 пенсії з 14.09.2022. Крім того, у судовому рішенні зазначено, що вимоги позивача про можливе порушення його прав з підстав визначення дати, з якої має бути призначено пенсію за віком, ще не були предметом судового розгляду. Тобто, позивач не позбавлений права звернутись за захистом порушених прав до суду з позовною заявою.

Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального прав, позивачем викладено прохання скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач зазначає, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повинно було призначити пенсію з 14.09.2022. Крім того, позивач акцентує увагу на порушенні судом першої інстанції порядку розгляду заяви, поданої в порядку приписів 383 КАС України.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.10.2022 № про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 26.05.1992 по 25.08.1992 та період роботи з 01.01.2004 по 30.12.2013 у ЗАТ "Полярна геофізична експедиція" Ямало - Ненецького автономного округу РФ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.10.2022, з урахуванням висновків суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишено без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Отже, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 набрало законної сили.

З матеріалів справи убачається, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 та призначено пенсію за віком з 03.10.2022.

Уважаючи, що ГУ ПФУ в Миколаївській області невірно визначено дату з якої необхідно призначити пенсію, позивач за захистом прав свобод та охоронюваних законом інтересів, в порядку приписів статті 383 КАС України, звернувся до суду з даною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд ініційованого позивачем питання колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частини четвертої та сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Правове регулювання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду визначено приписами статті 383 КАС України.

Згідно із ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, норма ст. 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

За наслідками з`ясування фактичних обставин колегією суддів установлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23, шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.10.2022 та призначення пенсії за віком з 03.10.2022.

Вирішуючи питання щодо вчинення суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення суду протиправних дій та/або прийняття протиправних рішень суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.10.2022, з урахуванням висновків суду.

При цьому, під час розгляду даної справи не досліджувалось питання щодо дати з якої Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повинно призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що на виконання рішення суду у справі №400/5437/23 орган Пенсійного фонду зобов`язаний був призначити ОСОБА_1 пенсію з 14.09.2022.

Не вказує на протиправність дій суб`єкта владних повноважень та/або прийняття протиправних рішень під час виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 також те, що в позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком з 13.09.2022, адже в мотивувальній частині рішення суду це питання не встановлювалась, а резолютивна його частина - не містить відповідного зобов`язання для суб`єкта владних повноважень.

Між тим, колегія суддів враховує, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 в апеляційному порядку ОСОБА_1 не оскаржувалось, а у відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачем зазначено, що воно є законним та обґрунтованим, при ухваленні рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства.

Означене свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився із прийнятим судом першої інстанції рішенням у справі №400/5437/23 та встановленими у ньому обставинами.

Під час розгляду заяви, поданої в порядку приписів 383 КАС України, суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень здійснювати перегляд справи в апеляційному порядку.

З урахуванням наведеного, судом апеляційної інстанції не встановлено, а позивачем не доведено, що здійснюючи виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №400/5437/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято протиправне рішення, вчинено дій чи бездіяльності.

Колегією суддів також відхиляються доводи апеляційної скарги про необхідність суду першої інстанції повідомити учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку приписів ст.383 КАС України, оскільки розгляд такої заяви окружним адміністративним судом здійснювався в порядку письмового провадження.

Частиною 5 статті 385 КАС України суду надано право вибору розгляду та вирішення заяви в порядку письмового провадження або в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів не убачає порушень порядку розгляду судом першої інстанції заяви, поданої в порядку приписів ст.383 КАС України.

Між тим, приписами статті 383 КАС України не передбачено необхідності прийняття окружним адміністративним судом ухвали про порядок розгляду заяви, поданої в порядку приписів ст.383 КАС України.

Не є обґрунтованими також посилання на перешкоджання судом першої інстанції позивачу доступу до правосуддя, адже заяву ОСОБА_1 , подану в порядку приписів ст.383 КАС України, окружним адміністративним судом розглянуто по суті.

Установлені в межах даного апеляційного розгляду фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.

Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 238, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329, 383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №400/5437/23 про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян