Справа № 120/2764/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2764/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

28 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Лунь Т. С.,

за участю:

представника позивача: Міровського Вадима Анатолійовича

представника відповідача: Франчука Ярослава Руслановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в доводах апеляційної скарги відзначає про відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наданих товариством доказів та просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції шляхом надання оцінки всім доказам, які стосуються залишків ТМЦ. При цьому, позивач повністю погоджується з резолютивною частиною рішення суду першої інстанції, яку просить залишити без змін.

Відповідач просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яка полягає у ненаданні належної оцінки всім обставинам справи і наявним доказам.

14 вересня 2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.

Представник позивача свою апеляційну скаргу підтримав щодо задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача вимоги своєї апеляційної скарги також підтримав, щодо задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що у період з 22 вересня 2022 року по 26 жовтня 2022 року посадовими особами Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі направлень від 22 вересня 2022 року №№ 287, 288 та 290 та наказу від 20 вересня 2022 року № 65/Ж1 проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень по декларації з податку на додану вартість за травень 2022 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами вищевказаної перевірки складено акт від 02 листопада 2022 року № 1113/Ж5/31-00-04-01-01-26/34004579, у висновках якого зазначено про порушення платником податків пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, в результаті чого занижено податкові зобов`язання на суму 35 236 404 гривень та завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість на суму 1 244 906 гривень, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 7 556 882 гривень, а також завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 9 084 123 гривень, яка підлягає зменшенню, та заниження податку на додану вартість за травень 2022 року на суму 19 840 305 гривень.

Зі змісту акта перевірки слідує, що в ході проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" його уповноваженому представнику вручено запит від 22 вересня 2022 року № 2 щодо проведення інвентаризації залишків основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" акт інвентаризації до перевірки не надано, про що складено акт від 30 вересня 2022 року № 165/Ж6/31-00-04-01-03/37376336 "Про відмову платника податків та/або посадових осіб у наданні документів/інформації посадовим особам Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків для проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питання щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень по деклараціях з податку на додану вартість за лютий, травень 2022 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків". Відповідно до проведеного аналізу регістрів бухгалтерського обліку та наданих оборотно-сальдових відомостей за травень 2022 року встановлено залишки по рахунках: 20 "Виробничі запаси" на суму 119 722,67 гривень; 26 "Готова продукція" на суму 107 265 124,33 гривень; 28 "Товари" на суму 68 797 174, 45 гривень. Оскільки до перевірки не надано інвентаризаційний опис, тому підтвердити залишки товарно-матеріальних цінностей неможливо, а відтак вказані залишки підлягають оподаткуванню згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" в порушення пункту 121 статті 121, підпункту "г" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.7 статті 201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не складено і не зареєстровано податкові накладні на вартість товарів у сумі 211 418 425,74 гривень, які не підтверджено за результатами інвентаризації, що призвело до заниження податкових зобов`язань на суму податку на додану вартість 35 236 404,29 гривень.

Також перевіркою встановлено, що взаємовідносини між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" здійснювалися на підставі договору оренди № 15/10-ЦС від 15 жовтня 2020 року.

Відповідно до такого договору сторони дійшли згоди встановити вартість оренди одного вагону за кожну добу (повну або неповну) в розмірі 630 гривень. Перевіркою встановлено, що відповідно до умов договору оренди від 15 жовтня 2020 року № 15/10-ЦС номери вагонів, їх кількість, дата їх передачі, рік випуску, дата проведення наступних планових ремонтів вагонів вказуються у додатку № 1 та відповідних актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною договору. Під час перевірки надано акт надання послуг № 195 від 30 травня 2022 року, відповідно до якого товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" були надані послуги з оренди вагонів на загальну суму 78 120 гривень, в тому числі ПДВ 13 020 гривень. Акти надання послуг за березень та за травень 2022 року до перевірки не надано.

Також протягом 2021 року та січня-травня 2022 року у товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" відсутнє придбання вагонів та послуг з оренди вагонів №№ 75135194, 75135095, 75135392, 75135293, які необхідні для досягнення економічної мети. Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" не мало можливості придбавати відповідні вагони та в подальшому реалізовувати відповідні послуги з урахуванням відсутності виробничих потужностей та відповідного кваліфікованого персоналу, який разом з директором/головним бухгалтером в одній особі склав 13 осіб.

Враховуючи викладене, контролюючий орган дійшов висновку, що встановити та підтвердити ланцюг походження послуг з номенклатурою "Оренда Вагона № 75135194 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135095 за травень 2022 року", "Оренда Вагона № 75135392 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135293 за травень 2022 року" неможливо.

Відтак перевіркою встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС", що відображені в деклараціях з податку на додану вартість за травень 2021 року, на суму ПДВ 30 642 гривень, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 30 642 гривень.

Окрім того, перевіркою товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат", відображених в декларації з податку на додану вартість за травень 2022 року, встановлено, що взаємовідносини між товариствами виникли на підставі договору № 59/ПР переробки олійної сировини.

На виконання умов договору між приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" та товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" за період з 01 травня 2021 року по 31 травня 2021 року складено акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо надання послуг по виробництву "Переробка соняшника" за травень 2022 року. Відповідно до наданих актів за травень 2022 року встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН передано для виробництва 3 804,76 тонн соняшнику високоолеїнового. При цьому товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" до перевірки не надано виробничого звіту олійно-екстракційного цеху, форма якого затверджена наказом Міністерства аграрної політики України від 11 вересня 2009 року № 656 (зі змінами та доповненнями).

Враховуючи викладене, у зв`язку з ненаданням повного пакету документів не вдалося підтвердити фінансово-господарські операції між приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" та товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН".

Таким чином, перевіркою встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" на загальну суму ПДВ 1 214 264,46 гривень, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму ПДВ 552 177 гривень.

Не погоджуючись із такими висновками контролюючого органу, товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" подало заперечення на акт від 02 листопада 2022 року № 1113/Ж5/31-00-04-01-03-33776336, за результатами розгляду яких відповідач листом від 19 грудня 2022 року вих. № 581/Ж12/31-00-04-01-03-33 повідомив позивача, що висновки акту перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

29 листопада 2022 року Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 3, яким позивачеві зменшено суму відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, за травень 2022 року на 7 556 882 гривень, а також нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 778 441 гривень;

- № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2022 року на 9 084 123 гривень;

- № 3, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 29 760 458 гривень (в тому числі 19 840 305 гривень за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 9 920 153 гривень за штрафними санкціями).

23 грудня 2022 року позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу на зазначені податкові-повідомлення рішення, проте рішенням контролюючого органу від 16 лютого 2023 року № 3804/6/91-00-06-01-02-06 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" залишено без задоволення, а податкові повідомлення рішення від 29 листопада 2022 року № 3, № 3 та № 3 - без змін.

Надаючи оцінку висновкам посадових осіб контролюючого органу, що позивачем не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на вартість товарів у сумі 211 418 425,74 гривень, які не підтверджено за результатами інвентаризації, що призвело до заниження податкових зобов`язань на суму 35 236 404,29 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Так, відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

В свою чергу, порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначає Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 (далі - Положення № 879).

Відповідно до пункту 5 Положення № 879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються:

- питання виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів;

- установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку;

- виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення;

- виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Відповідно до абзацу 6 пункту 7 Положення № 879 проведення інвентаризації є обов`язковою за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Вимога про проведення інвентаризації надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 ПК України (тобто така вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи встановлено, що запит контролюючого органу направлено на адресу товариства з обмеженою відповідальністю 22 вересня 2022 року кур`єрською службою "Нова пошта" із міста Київ о 17 годині 41 хвилині, а отримано товариством лише 23 вересня 2022 року, що підтверджується експрес-накладною № 7972 та витягом з журналу реєстрації перевірок, журналу видачі разових і тимчасових перепусток та ознайомлення з правилами поведінки відвідувачів, студентів та працівників інших організацій, які тимчасово знаходяться або виконують роботу на ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" (дане підприємство знаходиться за тією ж юридичною адресою, що й товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН").

При цьому у такому запиті повідомлено про необхідність проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей на складах товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" за період з дати останньої інвентаризації по 22 вересня 2022 року (дата проведення інвентаризації).

Як стверджував представник позивача, що виконати вимогу контролюючого органу про проведення інвентаризації 22 вересня 2022 року позивач не міг, оскільки такий запит отримано товариством лише 23 вересня 2022 року.

Водночас доводи представника позивача про отримання товариством запиту 23 вересня 2022 року спростовуються долученою до позовної заяви копією запиту № 2 від 22 вересня 2022 року, зі змісту якого слідує, що такий запит отримано головним бухгалтером товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" Каляткіною Н.Я. саме 22 вересня 2022 року, про що свідчить проставлена дата (22 вересня 2022 року) в графі "отримав" та особистий підпис Каляткіної Н.Я.

Також варто врахувати й те, що предметом податкової перевірки, результати якої оскаржуються позивачем, була законність декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень по декларації з податку на додану вартість за травень 2022 року.

В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН", реагуючи на запит від 22 вересня 2022 року № 2, направлено відповідачу матеріали з проведення останньої інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей на його складах за вимогою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, оформлені належним чином, станом на 19 липня 2022 року, що проводилася в рамках документальної позапланової виїзної перевірки з питань законності декларування з податку на додану вартість за грудень 2021, за результатами якої було складено акт від 26 липня 2022 року № 418/31-00-04-01-01-26/33776336.

Дослідивши зміст акту № 418/31-00-04-01-01-26/33776336 від 26 липня 2022 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час такої перевірки контролюючим органом не виявлено будь-яких нестач за результатами інвентаризації, проведеної станом на 19 липня 2022 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за результатами проведеної позивачем інвентаризації станом на травень 2022 року на виконання запиту від 22 вересня 2022 року № 2 могла б бути виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, що б свідчило про те, що втрата/нестача товару сталася в період з 19 липня 2022 року по 29 вересня 2022 року, а тому слушними є аргументи представника позивача про те, що податковий орган не міг нараховувати податкові зобов`язання за втрачений товар саме в травні 2022 року.

Отже, даним актом підтверджується те, що в період з моменту проведення останньої інвентаризації (станом на 19 липня 2022 року) по 29 вересня 2022 року будь-яких надлишків та нестач, відносно яких необхідно нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, у позивача не виявлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що податковим органом нараховано податкові зобов`язання на всі суми за даними бухгалтерського обліку позивача станом на кінець травня 2022 року (рахунок № 20 "Виробничі запаси" - 119 722,67 гривень; рахунок № 26 "Готова продукція" - 107 265 124,33 гривень; рахунок № 28 "Товари" - 68 797 174,45 гривень), проте більша частина зазначених товарно-матеріальних цінностей була реалізована або перероблена в іншу продукцію, тобто використана в господарській діяльності товариства, що підтверджується долученими до письмових пояснень оборотно-сальдовими відомостями по рахунках № 20, № 26 та № 28, а також копіями первинних документів, що досліджувалися в ході судового розгляду.

Також серед товарно-матеріальних цінностей товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" станом на кінець травня 2022 року був наявний соняшник (код УКТ ЗЕД 1206 00).

В силу приписів пункту 193.1 статті 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 14 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України сільськогосподарської продукції, що класифікується за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД: 1001, 1003, 1005, 1201, 1205, 1206 00.

Тобто, ставка податку на соняшник складає 14%, проте Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків нарахувало на всі товарно-матеріальні цінності (в тому числі й на соняшник) 20% податку, що не узгоджується з наведеними вище приписами ПК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за наслідками перевірки посадові особи Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків не сформулювали жодних обґрунтованих правомірних висновків про неможливість підтвердження залишків запасів, товарів та готової продукції за травень 2022 року або нестачу товарно-матеріальних цінностей товариства, та, як наслідок безпідставно дійшли висновку, що позивачем не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на вартість товарів у сумі 211 418 425,74 гривень, які не підтверджено за результатами інвентаризації.

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 139.1.9 пунктом 139.1 статті 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУкраїни не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

А тому наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Так, податковим органом поставлено під сумнів та не підтверджено реальність вчинення господарських операцій у взаємовідносинах товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" із товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС".

Разом із тим в ході судового розгляду встановлено наступне.

15 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (орендар) укладено договір оренди № 15/10-ЦС.

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад (надалі РС), визначений в додатку № 1 до даного договору, який придатний до перевезення харчових продуктів, строком на 12 місяців з дати підписання акту прийому передачі РС.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що номери вагонів, їх кількість, дата їх передачі, рік випуску, дата проведення наступних планових ремонтів вагонів, вказуються у додатку №1 та відповідних актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 2.3 договору передача РС в оренду оформляється актом прийому-передачі РС на станції прийому-передачі та не передбачає передачу права власності на РС. День підписання акту прийому-передачі першим днем оренди.

Відповідно до пункту 3.3 договору вартість оренди однієї одиниці РС за одну добу оренди складає 550 гривень з ПДВ.

Згідно з пунктом 3.8 договору за згодою сторін, за ініціативою орендодавця сторони мають право вносити зміни в розмір орендної платні. Зміна орендної плати оформлюються додатковою угодою до договору.

Пунктом 9.2 договору визначено, що після закінчення терміну/строку оренди цей договір може бути продовжено на будь-який строк за взаємною згодою сторін з обов`язковим укладанням додаткової угоди. При відсутності такої угоди рухомий склад підлягає обов`язковому поверненню орендодавцю не пізніше останнього дня оренди, обумовленого даним договором та/чи додатками до нього.

Згідно з протоколом № 1 від 27 жовтня 2021 року узгодження договірної ціни до договору оренди № 15/10-ЦС від 15 жовтня 2020 року сторони дійшли згоди встановити вартість оренди одного вагону за кожну добу (повну або неповну) в розмірі 550,00 гривень, у тому числі ПДВ 20% - 91,67 гривень. Місячна вартість надання послуг згідно з умовами договору оренди нараховується на підставі актів виконаних робіт. Дана вартість оренди дійсна з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Протоколом № 2 від 27 грудня 2021 року узгодження договірної ціни до договору оренди № 15/10-ЦС від 15 жовтня 2020 року підтверджується те, що сторони дійшли згоди встановити вартість оренди одного вагону за кожну добу (повну або неповну) в розмірі 594 гривні, у тому числі ПДВ 20% - 99 гривень. Дана вартість оренди дійсна з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року.

Відповідно до протоколу № 3 від 28 квітня 2022 року узгодження договірної ціни до договору оренди № 15/10-ЦС від 15 жовтня 2020 року сторони дійшли згоди встановити вартість оренди одного вагону за кожну добу (повну або неповну) в розмірі 630 гривень, у тому числі ПДВ 20% - 105 гривень. Дана вартість оренди дійсна з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року.

Зі змісту акту документальної позапланової виїзної перевірки № 1113/31-00-04-01-01-03/33776336 від 02 листопада 2022 року слідує, що під час перевірки не вдалося встановити та підтвердити ланцюг походження послуг з номенклатурою "Оренда вагона № 75135194 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135095 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135392 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135293 за травень 2022 року", що оформлені товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" та зареєстровані за товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН".

На підтвердження здійснення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" з товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" позивачем надано до суду:

- акт надання послуг № 195 від 31 травня 2022 року, з якого слідує, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" у травні 2022 року надавало товариству з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" в оренду вагони № 75135194, № 75135095, № 75135392, № 75135293;

- акт надання послуг № 167 від 30 квітня 2022 року, зміст якого свідчить про те, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" у квітні 2022 року надавало товариству з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" в оренду вагони № 75135194, № 75135095, № 75135392, № 75135293;

- акт надання послуг № 141 від 31 березня 2022 року, з якого слідує, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" у березні 2022 року надавало товариству з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" в оренду вагони № 75135194, № 75135095, № 75135392, № 75135293;

- платіжне доручення № 21541 від 08 червня 2022 року на суму 78120 гривень, яке підтверджує факт оплати товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" послуг за надання в оренду вагонів;

- карту рахунку № 6442 за травень 2022 року відповідно до договору № 15/10-ЦС від 15 жовтня 2020 року, у якій відображено впорядковану по датах вибірку інформації по проводках з товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС".

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності реєстрації податкових накладних на придбання вагонів та послуг з оренди вагонів № 75135194, № 75135095, № 75135392, № 75135293, які необхідні для досягнення економічної мети, суд враховує наступне.

Так, 04 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди № 4-20 від 04 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад, визначений в акті приймання-передачі до даного договору, який придатний до перевезення всіх видів вантажів, окрім сірки (надалі РС).

Цей договір діє з дати його підписання і скріплення печатками сторін і до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, але не пізніше 31 грудня 2020 року. Скріплення договору печатками сторін є обов`язковою умовою. Строк оренди до 31 грудня 2020 року (пункт 9.1 згаданого договору).

Згідно з актами прийому-передачі від 06 листопада 2020 року та від 25 жовтня 2020 року орендодавець в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 особисто здав орендарю в особі ОСОБА_2 (директору товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС") вагони № 75135095 та № 75135194.

Додатковою угодою № 1 від 31 грудня 2020 року до договору оренди № 4-20 від 04 січня 2020 року сторони домовилися пункт 9.1 договору викласти в такій редакції: "Цей Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 31 грудня 2022 року та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін не заявила про своє бажання припинити його дію. У будь-якому випадку Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором".

Дана додаткова угода № 1 є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з 01 січня 2021 року.

Актом надання послуг № 15 від 31 травня 2022 року підтверджується те, що виконавцем надано товариству послуги у вигляді оренди вагонів за травень 2022 року, зокрема вагони № 75135194 та № 75135095. Загальна вартість послуг склала 94030 гривень.

Платіжна інструкція № 1295 від 13 грудня 2022 року свідчить про сплату товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 коштів в розмірі 94030 гривень.

Також, 04 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) укладено договір оренди № 5-20 від 04 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1.1 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад (надалі РС), визначений в акті приймання-передачі до даного договору, який придатний до перевезення всіх видів вантажів, окрім сірки.

Цей договір діє з дати його підписання і скріплення печатками сторін і до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, але не пізніше 31 грудня 2020 року. Скріплення договору печатками сторін є обов`язковою умовою. Строк оренди до 31 грудня 2020 року (пункт 9.1 договору).

Згідно з актами прийому-передачі від 25 жовтня 2020 року орендодавець в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 особисто здав орендарю в особі ОСОБА_2 (директора товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС") вагони № 75135293 та № 75135392.

Додатковою угодою № 1 від 31 грудня 2020 року до договору оренди № 4-20 від 04 січня 2020 року сторони домовилися пункт 9.1 договору викласти в такій редакції: "Цей Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 31 грудня 2022 року та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін не заявила про своє бажання припинити його дію. У будь-якому випадку Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором".

Дана додаткова угода № 1 є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з 01 січня 2021 року.

Актом надання послуг № 5 від 31 травня 2022 року представник замовника в особі директора товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" та представник виконавця в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підтверджується, що виконавцем надано товариству послуги у вигляді оренди вагонів за травень 2022 року, зокрема вагони № 75135293 та № 75135392. Загальна вартість послуг склала 104180 гривень.

Платіжною інструкцією № 1306 від 13 грудня 2022 року підтверджується сплата товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 коштів в розмірі 104180 гривень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про неможливість встановити та підтвердити ланцюг походження послуг з номенклатурою "Оренда вагона № 75135194 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135095 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135392 за травень 2022 року", "Оренда вагона № 75135293 за травень 2022 року" слід визнати безпідставними, позаяк такі твердження спростовуються наведеними вище первинними документами.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до тверджень апелянта щодо неможливості відслідкувати ланцюг походження товарів по реєстру податкових накладних з огляду на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебувають на спрощеній системі оподаткуванню та не є платниками податку на додану вартість, що підтверджується витягами з Реєстру платників єдиного податку від 08 травня 2018 року № 526/10/11-22-08 та від 08 травня 2018 року № 525/10/11-22-08.

Відтак колегія суддів погоджується з твердженнями позивача, що неможливість відповідача відслідкувати ланцюг походження вагонів № 75135194, № 75135095, № 75135293 та № 75135392 по реєстру податкових накладних обумовлено тим, що орендодавці ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 не є платниками податку на додану вартість.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем на підставі проведених господарських операцій та їх документального оформлення в повному обсязі доведено факт реальності здійснених господарських операцій, що мали місце між товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС".

Також, колегія суддів звертає на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2023 року у справі № 200/2903/22.

У схожих правовідносинах суд касаційної інстанції вказав на те, що, перевіряючи твердження контролюючого органу про нереальність спірних операцій з огляду на неможливість встановити у ланцюгах поставки джерело походження товару, поставленого в подальшому позивачу, слід виходити з того, що порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни.

Що ж стосується висновків посадових осіб контролюючого органу щодо непідтвердження реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" за договором від 01 липня 2021 року № 59/ПР у зв`язку з ненаданням виробничого звіту олійно-екстракційного цеху (форма 23), колегія суддів вказує слідуюче.

01 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" укладено договір переробки олійної сировини № 59/ПР.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору замовник (товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН") зобов`язується своїм транспортом та за свій рахунок поставляти виконавцю (приватне акціонерне товариство "Чернівецький олійно-жировий комбінат") насіння соняшника, ріпаку та сої в кількості та в строки, визначені цим договором, а виконавець зобов`язується приймати та переробляти поставлену замовником сировину в олію та шрот в строки, визначені цим договором. Замовник зобов`язується оплачувати послуги виконавця за цим договором в порядку та в строки, узгоджені з виконавцем.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 жовтня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 5.1 цього договору).

Додатковою угодою № 1 від 01 березня 2022 року до договору переробки олійної сировини № 59/ПР від 01 липня 2021 року внесено зміни до пункту 4.2 договору в частині вартості переробки 1 тонни сировини (збільшено вартість переробки 1 тонни соняшнику з 960 гривень до 1320 гривень. Вартість переробки сої та ріпаку залишено без змін на рівні 2128 гривень та 1937 гривень за тонну сировини).

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" позивачем як до контролюючого органу, так і до суду надано такі документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000177 від 11 травня 2022 року, довідку до акта переробки № 177 від 11 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000180 від 12 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000183 від 13 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000185 від 14 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000187 від 15 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000190 від 16 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000192 від 17 травня 2022 року, довідку до акту переробки № 190 від 16 травня 2022 року, довідку до акту переробки № 192 від 17 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000195 від 18 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000199 від 19 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000201 від 20 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000203 від 21 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000205 від 22 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000214 від 23 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000218 від 24 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000220 від 25 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000227 від 26 травня 2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЧМ-0000229 від 27 травня 2022 року, довідку про переробку олійного насіння та виробництво готової продукції за травень 2022 року.

Зі змісту акту контролюючого органу від 02 листопада 2022 року № 1113/Ж5/31-00-04-01-01-26/34004579 слідує, що нереальність господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" обумовлена виключно ненаданням позивачем під час перевірки виробничого звіту олійно-екстраційного цеху (форма 23).

Водночас варто звернути увагу на те, що надані позивачем під час перевірки та до суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та в повній мірі підтверджують реальність вчинення господарських правовідносин із приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат".

Більше, такі первинні документи відповідають економічному змісту, відображеному в укладених договорах, що підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарських операцій.

При цьому сам акт перевірки не містить будь-якого документального підтвердження щодо відсутності фінансово-господарських відносин позивача з приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат", а викладені у ньому висновки щодо нереальності господарських операцій ґрунтуються виключно на ненаданні виробничого звіту олійно-екстраційного цеху.

Також варто звернути увагу на висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 420/22381/21).

Так, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого судового розгляду.

Таким чином, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що представником позивача до суду першої інстанції надано копію виробничого звіту (форма 23) за травень 2022 року.

Такий звіт надано приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" 29 травня 2023 року у відповідь на запит товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" від 12 травня 2023 року.

У поданому виробничому звіті олійно-екстракційного цеху за травень 2022 року відображено інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинних втрат.

Відтак надання вже в ході судового розгляду виробничого звіту олійно-екстракційного цеху за травень 2022 року свідчить про безпідставність висновків посадових осіб відповідача щодо непідтвердження господарських операцій, що мали місце між позивачем та приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат".

Особливу увагу слід звернути на те, що сам по собі виробничий звіт не є визначальним документом, яким підтверджується реальність здійснення господарських операцій, позаяк первинними документами, що були подані товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" повністю підтверджується реальність здійснення таких операцій з приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат".

Таким чином, викладений в акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 ПК України є необґрунтованим. Як наслідок, помилковими є й висновки контролюючого органу про те, що таке порушення призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з приватним акціонерним товариством "Чернівецький олійно-жировий комбінат" на загальну суму ПДВ 1 1214 264,46 гривень.

З огляду на вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 3, № 3 та № 3 від 29 листопада 2022 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача в апеляційній скарзі фактично дублюють його доводи в відзиві на адміністративний позов, які повно та всебічно були дослідженні судом першої інстанції та отримали правову оцінку.

В свою чергу, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

А тому, з урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову. Крім того, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, а саме взяття до уваги обставин та доказів (щодо залишків ТМЦ) та надання їм оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як передбачено ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що предметом позову є визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень і суд вирішує питання про достатність доказів, в межах предмету позову, за своїм внутрішнім переконанням, доводи апелянта (позивача) в частині не взяття до уваги судом першої інстанції, обставин та доказів (щодо залишків ТМЦ) та не надання їм оцінки, не є визначальними при правильному по суті вирішенні спору судом першої інстанції в межах заявленого предмету позову. А тому, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Колегія суддів враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Колегія суддів доходить до переконання, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2023 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.