Справа № 420/15119/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Кралі І.С.

представника позивача - Марченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 у якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 №0666/35/2485 від 18.03.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у праві звільнити з військової служби на підставі пп г п. 2 ч.4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та скасувати його.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що звернувся до відповідача з рапортом та відповідними додатками про звільнення його з військової служби через сімейні обставини (дружина - інвалід ІІІ групи). Однак відповідач прийняв рішення про відмову у задоволенні рапорту за відсутності законних підстав, без належного обґрунтування. Тому позивач вважає рішення відповідача свавільним протиправним, таким, що порушує законне право позивача на звільнення з військової служби.

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовної вимоги, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що він відмовив позивачу у звільненні з військової служби оскільки в Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відсутні підстави для звільнення, зокрема через інвалідність ІІ групи у дружини. Вказанні показання МСЕК не свідчать обставин непрацездатності, значного обмеження життєдіяльності , неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування, що у контексті пп. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу не є підставою для звільнення з військової служби.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

18.07.2023 суд ухвалив відкрити загальне позовне провадження у справі.

05.10.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

30.11.2023 суд ухвалив закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

30.11.2023 суд розглянути справу по суті.

IV. Обставини, встановлені судом

06.03.2023 позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби. В рапорті позивач просив його звільнити з служби через сімейні обставини у зв`язку з наявністю у його дружини інвалідності ІІ групи на підставі абз п`ятого пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

До рапорту позивач додав нотаріально засвідчені копії: довідки МСЕК про інвалідність серії 12 ААГ №024675, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ; паспррта ОСОБА_2 ; пенсійного посвідчення інваліда ІІІ групи, паспорта ОСОБА_1

18.03.2023 відповідач у листі №0666/35/2485 повідомив, що з огляду на наданий пакет документів, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання існування у позивача законних підстав для звільнення з військової служби. Спір між сторонами виник щодо застосування абз. п`ятого пп.г п.2 ч.4 статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 .

Правове регулювання загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Підстави звільнення військовослужбовців з військової служби встановлює ст. 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до пп.г п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII:

Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

[...] під час дії воєнного стану:

[...] через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

[...] у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідач тлумачить цю норму , наголошуючи , що ключовим є наявність сполучника та , що унеможливлює звільнення позивача, якщо у його дружини наявні ІІІ група інвалідності. Відсутність у позивача батьків чи його дружини інвалідності ІІ групи робить звільнення позивача незаконним.

Проте суд відхиляє такі аргументи відповідача, оскільки вважає, що відповідач невірно тлумачить зазначену норму Закону та істотно звужує її зміст. При цьому суд зазначає, що вживання єднального сполучника та вказує на два поняття разом. Вживання розділового сполучника або вказує на виділення одного поняття з кількох. Використання скісної риски / між двома сполучниками в комбінованому варіанті та/або означає, що існує три варіанти вибору, а не два. Тобто вжиття вказаної комбінації в абз. п`ятому пп. Г, п.2 , ч.4 ст. 26 Закону №2232-XII означає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану :

1.у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю;

2.у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

3.у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Крім того, суд застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18, відповідно до якого норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди тракту.ться на користь особи.

Тобто в будь-якому разі, за умови існування неоднозначного або множинного тлумачення норми законодавства, така норма тлумачиться на користь особи. У справі Щокін проти України (заява №23759/03, п.50-56) ЄСПЛ визначив концепцію якості закону вимогами щодо його доступності, чіткості та передбачуваності. ЄСПЛ у цій справі сформулював висновок, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу яксоті закону, у у разі , коли національне законодавство припустимо неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для особи підхід.

Звертаючись до обставин справи, суд встановив, що позивач станом на дату подання рапорту про звільнення з військової служби та на даний час одружений на особі, яка є інвалідом ІІІ групи. До наданого рапорту про звільнення з військової служби позивач надав відповідні нотаріально засвідчені копії документів, які підтверджують обставини, зазначені ним в рапорті.

Таким чином, суд робить висновок про протиправну відмову відповідача , що порушує право позивач на звільнення.

VI. Судові витрати

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір військовослужбовці -у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позивач при подання позовної заяви помилково сплатив судовий збір в розмірі 1095,07 грн. та подав клопотання про його повернення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається судом за клопотанням особи, яка його сплатила в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 №0666/35/2485 від 18.03.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у праві звільнити його з військової служби на підставі пп г п. 2 ч.4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та скасувати його.

3.Повернути ОСОБА_1 (обліковий номер картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1095 (одна тисяча дев`яносто п`ять), 07 грн. оплачений відповідно до квитанції від 23.06.2023.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 07.12.2023.

Суддя Оксана БОЙКО