Справа № 200/1436/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року Справа№200/1436/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що 04 липня 2022 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.07.2022 № 186 позивача було зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (далі - відповідач) та на всі види забезпечення. Позивач прийняв з 04.07.2022 справи та посаду номера обслуги 4 зенітно-артилерійського відділення зенітно-артилерійського взводу в/ч НОМЕР_1 . 15 та 22 липня 2022 року позивач отримав поранення (мінно-вибухову травму) під час проходження військової служби у відповідача, що підтверджується наявними доказами. Позивач зауважив, що у період з 24.07.2022 по 17.01.2023 він проходив стаціонарне лікування, що також підтверджується наявними доказами. 21 січня 2023 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21.01.2023 № 21 позивача вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і направлено його до нового місця служби до м. Лубни у Полтавській області. Позивач зазначив, що з 21.01.2023 його було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 , таким чином він перебував на військовій службі у відповідача з 04.07.2022 по 21.01.2023 та отримував відповідне грошове забезпечення. Позивач закцентував свою увагу на тому, що йому не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також не було нараховано та виплачено у повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що підтверджується листом в/ч НОМЕР_2 за вих. № 692/1336 від 11.03.2023 та довідкою про доходи ОСОБА_1 від 07.03.2023 № 836/4349. Позивач зазначив, що в такій бездіяльності відповідача вбачається порушення щодо нездійснення повного нарахування та виплати додаткової винагороди за період проходження ним військової служби з 04.07.2022 по 21.01.2023.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2023 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, довідки виплаченого грошового забезпечення позивача за період з 04.07.2022 по 21.01.2023 року із зазначенням складових грошового забезпечення.

Позивач про відкриття провадження по справі був належним чином повідомлений, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у його представника адвоката Берзінь С.Л. кабінету електронного суду та відповідної відмітки «доставлено» в якій зазначено - 11.04.2023 року.

Відповідач був належним чином повідомлений, про що свідчить наявна в матеріалах справи картка обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 №200/1436/23 відповідно до якої, ухвала про відкриття та позовна заява із додатками була направлена відповідачу на електронну скриньку зазначену позивачем у його позовній заяві в графі «відповідач» - ІНФОРМАЦІЯ_1

Також відповідно до картки обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 №200/1436/23 відповідачу повторно було надіслано копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви, на іншу електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.08.2023 було витребувано у відповідача: відзив на адміністративний позов, та докази на підтвердження викладених у відзиві обставин; довідки виплаченого грошового забезпечення позивачу за період з 04.07.2022 по 21.01.2023 року із зазначенням складових грошового забезпечення, довідку про розмір грошового забезпечення позивача нарахованого за період з липня 2022 року по січень 2023 року з визначенням усіх показників, письмові пояснення та докази (накази, платіжні доручення, тощо) стосовно того чи нараховувалась та виплачувалась позивачу додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року за період з липня 2022 року по січень 2023 року, письмові пояснення та докази стосовно того чи нараховувалась позивачу додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням відповідно до п. 10, 11 розділу Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, письмові пояснення та докази стосовно того чи приймався наказ у відношенні позивача про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, письмові пояснення та докази стосовно того видавалась командиром військової частини довідка у відношенні позивача про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.

Відповідно до наявної в матеріалах справи картки обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 №200/1436/23 копія ухвали про витребування доказів була надіслана відповідачу на електронну скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_2

Але, станом на дату розгляду зазначеної справи від відповідача будь-яких пояснень, відзиву, витребуваних судом документів на адресу суду надано не було.

Відповідно до приписів ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Підсумовуючи вищенаведене, а також відсутність відзиву на позовну заяву, витребуваних судом у відповідача доказів, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними в ній матеріалами та доказами, які були надані позивачем щодо зазначених ним позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_4 виданим від 31.10.2019, орган що видав 8037.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2022 №186, позивача призваного під час мобілізації з 04 липня 2022 року було зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. В наказі також було зазначено, що з 04.07.2022 справи та посади прийняв солдат ОСОБА_1 на посаду номера обслуги 4 зенітно-артилерійського відділення зенітно-артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 156533Д.

Вищенаведене також підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка позивача серії НОМЕР_5 .

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач 22 липня 2022 року отримав поранення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 22.07.2022 (Інв.№836/3504дск), в якому зазначено в графі «уточнене рішення та розпорядження, які віддавалися командирами чи старшими начальниками» - бойове розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.06.2022 №472; в графі «втрати підрозділів військової частини» - 22.07.2022 мінометний обстріл підрозділами ЗС російської федерації позицій особового складу ВЧ НОМЕР_1 біля н.п. Богородичне, Донецької області. В результаті обстрілу поранення отримав особовий склад ВЧ НОМЕР_1 ; зенітно-артилерійський взвод; солдат ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ВЛК виданої ВЧ НОМЕР_7 від 08.09.2022 №808 та складеної по позивачу, в графі «ступінь травми» зазначено - тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007); в графі «травма (поранення, контузії, каліцтва)» зазначено - ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. В графі «на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ» зазначено - потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складеної на ім`я солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 10.10.2022 №836/6604, в якій зазначено наступне, що позивач 22.07.2022 близько 10-00 годин отримав: мінно-вибухову травму, закриту черепномозкову травму, акуборотравму, закриту травму грудного відділу хребта, компресійний перелом тіла, ПТСР. В даній довідці зазначено, що вищевказана подія зафіксована в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 та службовим розслідуванням встановлено, що позивач під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України знаходячись в зоні бойових дій отримав поранення. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння під час проведення первинного медичного огляду у вищезазначеного військовослужбовця не виявлено.

Довідкою ВЛК виданою військовою частиною НОМЕР_7 від 31.10.2022 №1126 на ім`я позивача зазначається наступне, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Травма (поранення, контузії, каліцтва), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми №836/6814 від 15.10.2022).

Судом було встановлено, що також підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, позивач у період з 24.07.2022 по 17.01.2023 проходив стаціонарне лікування, про що свідчать виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2354 з 24.07.2022 по 03.08.2022, в якій зазначено, що потребує подальшої реабілітації в умовах КНП ОКГВВ КОР; № 2825 з 03.08.2022 по 04.08.2022, в якій зазначено, що пацієнт направлений на проходження курсу медичної реабілітації, по узгодженню з координатором переводиться в КНП «Уманська-центральна районна лікарня» Уманського району на подальший курс медичної реабілітації, рекомендовано продовжити курс медичної реабілітації; перевідний епікриз № 1905 з 04.08.2022 по 20.08.2022; № 1573 з 20.08.2022 по 19.09.2022, в якій зазначено, що потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів; № 2140 з 18.10.2022 по 02.11.2022; № 2474 з 21.11.2022 по 17.01.2023.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2023 №21, позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та вважати таким, що 21.01.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у АДРЕСА_3. В даному наказі зазначено, що грошова допомога на оздоровлення військовослужбовця згідно наказу МО України №260 від 07.06.2018 за 2023 рік не виплачена. Також у даному витязі з наказу зазначено, що виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям на період воєнного стану згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №168 за період безпосередньої участі у бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій (проведення заходів) в розмірі 30 000,00 грн. розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах з 01.01.2023 по 21.01.2023.

Як встановлено судом, на звернення представника позивача військовою частиною НОМЕР_2 була надана відповідь від 11.03.2023 №692/1336, в якій було зазначено наступне, що 04.07.2022 позивача, що прибув з військової частини НОМЕР_8 для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 4 зенітно-артилерійського відділення зенітно-артилерійського взводу, на підставі розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_9 від 01.07.2022 № 117/1603/ДСК зараховано до списків особового складу частини та всі види забезпечення, що підтверджує витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2022 № 378. 21.01.2023 позивача, який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.12.2022 № 749-РС на посаду номера обслуги зенітно-артилерійського взводу роти охорони НОМЕР_10 центру забезпечення пальним, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено до нового місця служби у м. Лубни Полтавської області. До списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 вищенаведений військовослужбовець ( ОСОБА_1 ) не зараховувався. За період проходження військової служби позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 78 975,78 грн. з урахуванням суми індексації, а також утриманого податку з доходів фізичних осіб. За період з 04.07.2022 по теперішній час позивачу нараховувалась додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 пропорційно в розрахунку на місяць, а за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у збільшеному розмірі. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком №975). Солдату ОСОБА_1 одноразова грошова допомога у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності на підставі постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 не нараховувалась та не виплачувалась оскільки пунктом 12 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам яких признано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

З наданої довідки складеної військовою частиною НОМЕР_1 від 07.03.2023 №836/4349, про доходи позивача, з якої вбачається, що в графі «Інші нарахування, в т.ч. у натуральній формі грн.» зазначено - серпень 2022 - 100 000 грн.; вересень 2022 - 100 000 грн.; жовтень 2022 - 30 000 грн.; листопад 2022 - 70 000 грн.; грудень 2022 - 30 000 грн.; січень 2023 - 30 000 грн.; лютий 2023 (доплата після звільнення) - 100 000 грн. В нижній частині довідки в примітці «сума нарахованих, інші нарахування» включає - суму виплаченої винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил та винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із ЗНБО, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, яка не підлягає нарахуванню на неї суми аліментів згідно постанови №1294 від 07.11.2007 р., п.8 п.3 Наказ МОУ №316 від 15.05.2001 р.

Отже враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що спірним питанням в даній справі є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яке трапилось 22.07.2022 під час проходження військової служби з 04.07.2022 по 21.01.2023 та нездійснення повного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час проходження військової служби з 04.07.2022 по 21.01.2023, за виключенням раніше виплаченої частини додаткової винагороди.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 та № 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим 22.07.2022 пораненням.

Суд зазначає, що документально підтверджено, що 22.07.2022 позивач отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, акуборотравму, закриту травму грудного відділу хребта, компресійний перелом тіла, ПТСР під час виконання ним бойового завдання, що в свою чергу підтверджується довідкою про обставини травми виданої ВЧ НОМЕР_1 від 10.10.2022 №836/6604 та витягом з журналу бойових дій ВЧ НОМЕР_1 за 22.07.2022, та в наступному довідкою ВЛК складеною ВЧ НОМЕР_7 від 08.09.2022, довідкою ВЛК складеною ВЧ НОМЕР_7 від 31.10.2022 де було зазначено, що травма (поранення, контузії, каліцтва) ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

З виписки №1573 наданою військовою частиною НОМЕР_7 , судом встановлено, що отримавши поранення 22.07.2022 позивач був евакуйований до лікарні м.Краматорська, 22.07.2022 автотранспортом скерований до м. Дніпро, 24.07.2022 залізничним транспортом евакуйований до ЦМЛ м. Кропивницький, далі 03.08.2022 переведений до ІНФОРМАЦІЯ_6, звідки 04.08.2022 евакуйований до ВМКЦ ПР м.Умань, 20.08.2022 скерований до в/ч НОМЕР_7 на лікування та реабілітацію.

В свою чергу матеріали справи свідчать, що у зв`язку з отриманим пораненням, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних лікувальних закладах:

- з 24.07.2022 по 03.08.2022 - КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради»;

- з 03.08.2022 по 04.08.2022 - КНП «Обласний клінічний госпіталь» ветеранів війни Кіровоградської обласної ради»;

- з 20.08.2022 по 19.09.2022 - Військова частина НОМЕР_7 на підставі висновків ТДВ - потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів;

- з 18.10.2022 по 02.11.2022 - Військова частина НОМЕР_7 , відповідно до виписки перебував на обстеженні та лікуванні у ВЧ НОМЕР_7 з 18.10.2022 по теперішній час (дата виписки 02.11.2022), також зазначено не придатний до військової служби в ДШВ, обмежено придатний до військової служби.

- з 21.11.2022 по 17.01.2023 - Військова частина НОМЕР_7 , в даній виписці зазначено, що у військовій частині НОМЕР_7 з 18.10.2022 по 02.11.2022 пройшов ВЛК, з 21.11.2022 по теперішній час (дата виписки 17.01.2023) знаходився на лікуванні.

Отже, матеріалами справи підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 22.07.2022 по 17.01.2023, у зв`язку з пораненням, яке отримане 22.02.2022 під час виконання військовослужбовцем бойових завдань з відбиття збройного нападу та відсічі збройної агресії російської федерації та відповідачем не надано всупереч приписам ухвал суду від 11.04.2023 та від 17.08.2023 інших доказів, які б могли спростувати інформацію зазначену позивачем у його позовній заяві та наданих доказів на підтвердження зазначених ним позовних вимог.

Окрім того, як свідчить довідка №808 від 08.09.2022, яка видана військовою частиною НОМЕР_7 , позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що положення Постанови №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Вищевикладене, на переконання суду свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а відтак має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме за періоди: з 22.07.2022 по 17.01.2023.

Суд зауважує, що з наданої довідки про доходи позивача складеної військовою частиною НОМЕР_1 від 07.03.2023 №836/4349, вбачається, що позивачу відповідно до постанови КМУ №168 було виплачено: в серпні 2022 року - 100 000,00 грн.; в вересні 2022 року - 100 000,00 грн.; в жовтні 2022 року - 30 000,00 грн.; в листопаді 2022 року - 70 000,00 грн.; в грудні 2022 року - 30 000,00 грн.; в січні 2023 року - 30 000,00 грн., лютий 2023 (доплата після звільнення) - 100 000 грн.

Також суд враховує, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №186 від 04.07.2022 ОСОБА_1 було призначено на посаду номера обслуги 4 зенітно-артилерійського відділення зенітно-артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21.01.2022 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2023 №21.

Тобто в період служби, а саме з 22.07.2022 по 17.01.2023 (дата яка документально підтверджена, що позивач перебував у стаціонарі відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2474 виданої військовою частиною НОМЕР_7 ) позивач перебував у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 . Виплати в повному обсязі додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. здійснені не були.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яке трапилось 22 липня 2022 року під час проходження військової служби та як наслідок зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 22.07.2022 по 17.01.2023 (включно) здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100 000,00 грн., за виключенням раніше вже виплаченої частини додаткової винагороди.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо визнання протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час проходження військової служби з 04.07.2022 по 21.01.2023 та як наслідок зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період жовтень 2022 по січень 2023 (включно), суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом та зазначено у даній справі, позивач отримав поранення 22.07.2022 та знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.07.2022 по 17.01.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2023 №21, позивача було виключено зі списків особового складу даної частини та направлено до нового місця служби у Полтавській області м. Лубни. В той же час, даним наказом вирішено виплатити позивачу додаткову винагороду передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 в розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорпційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах з 01 січня 2023 по 21 січня 2023 року.

Відповідно до п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022, установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також цією постановою передбачено, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Судом було встановлено, що у спірний період, а саме з жовтня по 17 січня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині з 18.10.2022 по 02.11.2022 та з 21.11.2022 по 17.01.2023, що підтверджується відповідними Виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2140 та №2474.

Враховуючи, що судом по справі було встановлено та підтверджено наявними доказами, що позивачу за період з 18.10.2022 по 02.11.2022 та з 21.11.2022 по 17.01.2023 належить додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 у зв`язку з отриманням ним поранення 22.07.2022 та сторонами по справі не надано доказів стосовно прийняття позивачем у спірний період, безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, окрім цього відповідачем відповідно до постанови КМУ №168 було виплачено позивачу 30 000 гривень, що належним чином відображено у наказі від 21.01.2023 №21, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення повного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яке трапилось 22 липня 2022 року під час проходження військової служби за період з 22.07.2022 по 17.01.2023 та як наслідок зобов`язати відповідача за період з 22.07.2022 по 17.01.2023 (включно) здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у повному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100 000,00 грн., із врахуванням раніше вже виплаченої частини додаткової винагороди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч.1,2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стосовно зазначеного позивачем у його позовних вимогах, щодо судові витрати покласти на військову частину НОМЕР_1 та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

При вирішенні питання щодо стягнення з бюджетних асигнувань витрат позивача на правову допомогу суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., з яких 5000,00 гривень - за складання та подання до суду даного адміністративного позову; 1000 гривень - за складання відповіді на відзив.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Позивачем до суду подані: договір про надання професійної правової допомоги від 08 листопада 2022 року, в якому п.4.4 передбачено що розмір гонорару успіху визначається окремою угодою до цього Договору; акт наданих послуг до Договору про надання професійної правової допомоги від 04.04.2023 року складений від 04.04.2024 (відповідно до якого в графі «найменування послуг» зазначено - складання та подання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, в графі «кількість годин (документів)» зазначено - 5 годин 1 документ, в графі «вартість одної години (одного документа) зазначено 1000 грн. - 1 година, 5000 грн. - 1 документ, в графі «загальна сума» зазначено - 5000 грн., також зазначено що адвокат підписанням цього Акта підтверджує факт отримання сплати за надані послуги (витрати на професійну правничу допомогу) відповідно до положень Договору (належне виконання Договору), даний договір містить підписи як адвоката так і позивач, також зазначено, що цей акт є невід`ємною частиною Договору про надання професійної правової допомоги від 08.11.2022 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № б/н від 20.03.2023 прийнятого від ОСОБА_1 на суму 5000 грн., підстава договір про надання правової допомоги від 08.11.2022; ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Витрати за надану професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. позивачем оплачені, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н про надання професійної правової допомоги від 20.03.2023 року.

Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору.

Оскільки, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено належними та допустимими доказами, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, тому на них поширюється правило щодо розподілу судових витрат.

Суд зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та враховуючи, що військовою частиною НОМЕР_1 (відповідачем по справі) будь яких пояснень або заперечень стосовно витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, надано на адресу суду не було.

Суд дійшов висновку, що судові витрати, які оплачені позивачем за правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.11.2022 в загальній сумі 5 000 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Стосовно суми стягнення 1000 гривень за складання відповіді на відзив та зазначеної позивачем у його позовній заяві суд не бере до уваги, оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не надавалось, відповідно й відповіді на відзив представником позивача підготовлено не було, таким чином в цій частині стягнення суми 1000 грн. задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення судом також враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (п. 23) та «Серявін та інші проти України» (п. 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) щодо нездійснення повного нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яке трапилось 22 липня 2022 року під час проходження військової служби за період з 22.07.2022 по 17.01.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) за період з 22.07.2022 по 17.01.2023 (включно) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) додаткової винагороди у повному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100 000,00 грн., із врахуванням раніше вже виплаченої частини додаткової винагороди.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець