Справа № 520/19859/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 520/19859/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №520/19859/23 за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до цього ж суду, в якому, з урахуванням уточнень обсягу позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду з приводу оплати праці судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (нарахування та виплати суддівської винагороди) у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 у порядку ст. 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести оплату праці судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 у порядку статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів;

- визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду з приводу використання під час нарахування та виплати судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 30.06.2023 суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2102,00 грн;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахуванні і виплату суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи 2270,00 грн, з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2481,00 грн, з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2684,00 грн, з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 йому нараховано та виплачено суддівську винагороду на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а не статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що призвело до зменшення її розміру. А при обчисленні та виплаті суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по червень 2023 року відповідач неправомірно застосував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений для визначення базового розміру посадового окладу судді згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на рівні 2102,00 грн, замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року, який станом на 01.01.2021 становить 2270,00 грн, станом на 01.01.2022 - 2481,00 грн, станом на 01.01.2023 - 2684,00 грн, внаслідок чого відповідач виплатив позивачу належну йому суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення у розмірі меншому, ніж передбачений статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 матеріали адміністративної справи №520/19859/23 направлено до Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності, у зв`язку з чим в.о. голови Харківського окружного адміністративного суду видав відповідне розпорядження №03-04/14 від 02.08.2023.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2023 адміністративну справу №520/19859/23 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 справу №520/19859/23 прийнято до провадження, а позовну заяву - залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути виявлені недоліки шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, її копії та копій документів, доданих до позовної заяви, засвідчених у встановленому законом порядку.

Ухвалою від 28.09.2023 ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків на 10 днів з огляду на обставини неусунення усіх недоліків позовної заяви.

Після остаточного усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов, що надійшов до суду 06.11.2023, просив розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 72).

Розгляд справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників, оскільки як зазначив Верховний Суд у постанові від 28.02.2023 по справі №480/7097/20 з подібних правовідносин, ця справа не належить до справ незначної складності у значенні частини шостої статті 12 КАС України, однак заборони для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач з 2011 року по теперішній час працює на посаді судді Харківського окружного адміністративного суду.

26.07.2023 Харківським окружним адміністративним судом складена довідка №06-62/36771/23 про те, що за 2021, 2022 та 2023 роки суддівська винагорода нараховувалась відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з урахуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2102,00 грн (а.с. 6).

Згідно з копією особового рахунку ОСОБА_1 , у період квітень - серпень 2020 року суддівська винагорода нараховувалася і виплачувалася з обмеженням, встановленим статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" в редакції Закону №553-ІХ (а.с. 76).

Не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди з обмеженнями, запровадженими статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а також суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 із застосуванням статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Питання організації судової влади визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі Закон №1402-VIII).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 135 Закону 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини третьої цієї ж норми передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною четвертою статті 135 Закону 1402-VIII встановлено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Згідно з частинами п`ятою - восьмою статті 135 Закону 1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону 1402-VIII, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Тож розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян здійснюється у відповідності до Закону України від 15.07.1999 №966-XIV "Про прожитковий мінімум" (надалі - Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого, прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Цією нормою визначений вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Вирішуючи позов у частині вимог щодо визнання протиправними дій Харківського окружного адміністративного суду з приводу оплати праці судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (нарахування та виплати суддівської винагороди) у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 у порядку ст. 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону від 13.04.2020 №553-ІХ, суд виходить з такого.

13.04.2020 Верховною Радою України прийнято Закон №553-ІХ, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29 наступного змісту: "Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).".

Закон №553-ІХ набрав чинності 18.04.2020.

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частин першої, третьої статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-ІХ зі змінами;

- абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-ІХ.

Відповідно, положення Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами, Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення.

Розмір суддівської винагороди визначається статтею 135 Закону №1402-VIII, який є законом про судоустрій у значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Як встановлено судом, у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 ОСОБА_1 було обмежено виплату суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України від 14.11.2019 "Про Державний бюджет України на 2020 рік", враховуючи зміни, внесені Законом №553-ІХ.

Верховний Суд у постанові від 28.02.2023 по справі №480/7097/20 з подібних правовідносин зазначив, що Конституцією України регламентовано, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Із цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які у системному зв`язку дають чітке розуміння того, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Наявність в Конституції України згаданої норми дає суду підстави для формулювання висновку про те, що для правовідносин у сфері організації судової влади закон про судоустрій є спеціальним законом.

Конституція України, відповідно до статті 8, має найвищу юридичну силу, а тому наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій).

Зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період з квітня по серпень 2020 року не вносилися, тому законних підстав для обмеження її виплати (десятьма прожитковими мінімумами) не було.

У свою чергу Закон №553-ІХ не може встановлювати розмір винагороди судді, оскільки ним зміни до Закону №1402-VIII стосовно розміру суддівської винагороди не вносилися.

В даному випадку розбіжність між нормами (різних) законів щодо регулювання одних і тих же правовідносин (розміру суддівської винагороди), яка виникла у зв`язку з набранням чинності Законом №553-ІХ, має вирішуватися на користь Закону №1402-VIII.

Тож обставини набрання 18.04.2020 чинності Законом №553-ІХ та визнання в подальшому Конституційним Судом України його норм не конституційними не змінили правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди.

Тому на момент виникнення спірних правовідносин були відсутні законні підстави для обмеження розміру суддівської винагороди.

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 30.06.2022 у справі №640/27145/20, правовідносини у якій є подібними.

Тож розв`язуючи спір в означеній частині вимог, суд з огляду на встановлене порушення прав позивача на отримання суддівської винагороди у гарантованому статтею 130 Конституції України розмірі у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 вважає за необхідне визнати протиправними відповідні дії відповідача та зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки) без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" № 553-ІХ.

Вирішуючи позов у частині вимог щодо визнання протиправними дій Харківського окружного адміністративного суду з приводу використання під час нарахування та виплати судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 30.06.2023 суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2102,00 грн, суд виходить з такого.

Статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Відповідно до статті 7 Закону України від 02.12.2021 №1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік", у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

При цьому суд зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, як і до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Таким чином законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року для цілей визначення розміру суддівської винагороди, немає.

Крім того, як вже зауважував суд раніше, у спірних правовідносинах спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет над положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Водночас закони України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік" фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Суд зазначає, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає законам про державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Також суд враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Конституційний Суд України наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Отже, визначальними при вирішенні даного публічно-правового спору суд визнає норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими закріплено правило про те, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

При цьому суд зауважує, що за приписами статті 148 Закону №1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на недопустимість обмеження законом незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 18.06.2007 №4-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 19.11.2013 №10-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016, від 04.12.2018 №11-р/2018, від 18.02.2020 №2-р/2020, від 11.03.2020 №4-р/2020).

Конституційний Суд України зазначав, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя; законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу (абзаци 7, 8 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2020 №4-р/2020).

Жодних належних та допустимих доказів того, що розмір бюджетних видатків на суддівську винагороду не дозволив відповідачу виплатити суддівську винагороду у повному обсязі, відповідач суду не надав.

Варто також зазначити, що обмеження розміру суддівської винагороди шляхом внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", всупереч вимогам частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII, зумовило ситуацію, за якої відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, вчинив дії, що порушують права та гарантії судді.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про те, що дії щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди, як і допомоги на оздоровлення, яка обчислюється від посадового окладу, за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 включно виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн, порушують вимоги статті 135 Закону №1402-VIII.

Враховуючи викладене вище, обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн, та зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, обчисливши їх у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 - 2270 грн, на 01.01.2022 - 2481 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум такої винагороди та допомоги з утриманням передбачених законом податків та зборів при їх виплаті.

Отже, позов у цілому слід задовольнити у повному обсязі.

Позивач судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 із застосуванням обмежень, запроваджених статтею 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ.

Зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів" суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки) без застосування обмежень, запроваджених статтею 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, обчисливши їх у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 - 2270 грн, на 01.01.2022 - 2481 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум такої винагороди та допомоги з утриманням передбачених законом податків та зборів при їх виплаті.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Харківський окружний адміністративний суд (; майдан Свободи, буд. 6, м. Харків, 61022).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун