Справа № 560/17249/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області № 61 від 01.09.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року; з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року; з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року; з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року до страхового стажу та призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком, та здійснити виплату пенсії з урахуванням всього зарахованого стажу 22 роки 9 місяців 12 днів з дня виникнення права на отримання пенсії за віком, тобто з 26.08.2023 року.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 10.09.2020 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

15.09.2020 року позивач отримав від Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області довідку № 108 про його наявний страховий стаж в розмірі 20 років 10 місяців 8 днів. Також у довідці зазначено, що з 26.08.2023 року позивач матиме право на пенсійну виплату.

28.08.2023 року, після досягнення віку 63 роки, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023 року за № 61 ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю належного розміру страхового стажу, оскільки страховий стаж позивача становить 14 років 6 місяців 21 день.

Згідно розрахунку пенсійного органу страховий стаж позивача становить 14 років 6 місяців 21 день, тоді як право на призначення пенсії особа може набути після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року від 20 років.

Позивач не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії за віком та вважає, що має достатньо стажу трудової діяльності, що в свою чергу дає йому право на призначення такої пенсії.

Наведені обставини підтверджуються документами, доданими до заяви про призначення пенсії, тому позивач звернувся в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подала в суд відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача пояснила, що 28.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023 року № 61, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.07.1981 року до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи:

-з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі;

-з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу;

-з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року, оскільки в трудовій книжці відсутня посада відповідальної особи яка вносить запис в трудову книжку;

-з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 14 років 06 місяців 21 день.

Жодних інших документів, підтверджуючих вказані періоди роботи, позивач при зверненні за призначенням пенсії не надав.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на позов заявила клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Вирішуючи зазначене клопотання суд враховує, що частиною 6 статті 262 КАС України передбачено право суду відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а саме: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Так як дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача вказала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами розгляду позивача 01.09.2023 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу-27 років, (так вказано у відзиві на позов).

Підтверджений страховий стаж позивача становить 14 років 06 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 21.07.1981 року до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи:

-з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі;

-з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року, оскільки в трудовій книжці відсутня посада відповідальної особи яка вносить запис в трудову книжку;

-з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, оскільки в записі № 16 трудової книжки про прийняття на роботу, відсутня назва організації;

-з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховує наступне.

Судом встановлено, що 28.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Подана заява та додані до неї документи прийняті 28.08.2023 року та зареєстровані у пенсійному органі за № 2088, що підтверджується копією розписки-повідомлення.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ пенсійного органу, що призначає пенсію-Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023 року № 61 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Необхідний страховий стаж відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить від 20 років.

Вік заявника-63 роки.

Страховий стаж позивача становить 14 років 6 місяців 21 день.

Згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 21.07.1981 року до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи:

-з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі. Уточнююча довідка в матеріалах справи відсутня;

-з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року, оскільки в трудовій книжці відсутня посада відповідальної особи яка вносить запис в трудову книжку. Для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку;

-з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу;

-з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Статтею 1 цього Закону визначено такі терміни:

-застрахована особа-фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

-страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

-страхові внески-кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

-страхувальники-роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

В солідарній системі призначається пенсія за віком, що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 статті 11 Закону № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях.

Пунктом 1 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених організацій, об`єднань громадян, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 та частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року-від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою-третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частинами 1, 2, 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Згідно із пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно із пунктом а) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,-за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Стаття 56 Закону № 1788-XII встановлює види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Аналіз змісту наведених правових норм дає суду підстави зробити такі висновки:

-право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 та більше років, мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV;

-призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом № 1058-IV;

-звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання особою заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії;

-пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії;

-основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до 1 січня 2004 року-дати набрання чинності Закону № 1058-IV, є трудова книжка;

-страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

-необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи;

-трудовий стаж в період до 01 липня 2000 року, та страховий стаж в період з 01 липня 2000 року зараховується до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за умови сплати страхових внесків-коштів відрахувань на соціальне страхування, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачених згідно із вимогами законодавства, що діяло раніше; надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

-обов`язок по сплаті страхових внесків за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах із роботодавцями, покладено чинним законодавством на роботодавців-страхувальників та інших осіб, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вимог Закону № 1058-IV;

-обов`язковими умовами для зарахування до трудового стажу особи періоду роботи в колгоспі після 1965 року є наявність у трудовій книжці записів про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, та час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальним питанням від 20.06.1974 року № 162, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, (далі Інструкція № 162).

Вказана Інструкція, перестала застосовуватися на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, (далі Інструкція № 58).

Інструкціями № 162, 58 передбачено, що записи про звільнення працівника завіряються печаткою.

Обов`язок по правильному і чіткому заповненню трудової книжки та ознайомлення із її змістом працюючої особи, повністю покладений на адміністрацію підприємства на якому працювала така особа.

У випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу та інших записів, виправлення проводиться адміністрацією того підприємства де було проведено внесення відповідного запису, а адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Із змісту записів № 12 від 11.02.1991 року та № 15 від 12.07.1993 року у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.07.1981 року, судом встановлено, що у трудовій книжці не зазначено посаду особи яка вносила записи у трудову книжку про прийняття та звільнення позивача з роботи.

Із змісту записів № 16 від 12.07.1993 року та № 18 від 03.02.1997 року у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.07.1981 року, судом встановлено, що запис у трудовій книжці про прийняття позивача на роботу, не містить назви установи, підприємства, організації.

Що стосується записів у трудовій книжці № 16 та 18, суд враховує таке.

У вказаних записах трудової книжки про прийняття позивача на роботу, переведення на іншу посаду та звільнення з роботи відсутній запис про назву установи, підприємства, організації.

Суд при вирішенні спору бере до уваги те, що пенсійний орган при прийнятті рішення, яким він відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, не використав в повному обсязі свої повноваження, передбачені чинним законодавством для підтвердження вказаного періоду роботи позивача та зарахування його до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Зокрема пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, для чого в свою чергу пенсійним органам надано право для більш всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію витребовувати такі документи.

Відсутність реалізації пенсійним органом свого права щодо можливості отримати за вимогою первинні документи для більш всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви особи про призначення пенсії за віком, суд розцінює як протиправну бездіяльність, яка як наслідок призвела до прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу.

За таких обставин суд вважає, що необхідно зобов`язати пенсійний орган зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності позивача з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, внесений до трудової книжки НОМЕР_3 від 21.07.1981 року.

Що стосується записів у трудовій книжці № 12 та 15, суд враховує таке.

Суд вважає, що необхідно зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача період його трудової діяльності з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року згідно із записами № 12 від 11.02.1991 року та № 15 від 12.07.1993 року у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.07.1981 року, так як відсутність у записі в трудову книжку назви посади відповідальної особи яка внесла такий запис у трудову книжку, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду трудової діяльності до страхового стажу, не ставить під сумнів виконання позивачем роботи за вказаний період, оскільки вся інша інформація, що внесена у трудову книжку про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідає вимогам Інструкцій № 162 та № 58, тобто містить назву підприємства куди був прийнятий позивач, посади які він займав під час роботи на даному підприємстві, номери та дати наказів про прийняття на роботу та звільнення, наявність печатки на записі про звільнення.

Суд зазначає, що особа не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на пенсійні виплати у разі неточних чи помилкових записів у її трудовій книжці, оскільки обов`язок по належному веденню та заповненню трудових книжок покладено на уповноважених осіб підприємств, установ, організацій.

Періоди роботи позивача з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, які пенсійним органом не зараховані до страхового стажу, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу, також необхідно зарахувати до страхового стажу позивача, так як відсутність відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказані періоди трудової діяльності позивача не може слугувати правовою підставою для відмови позивачу у зарахуванні вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу який дає право на призначення пенсії за віком в зв`язку з тим, що обов`язок по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцями та обов`язок своєчасної реєстрації роботодавців у пенсійних органах в якості платників страхових внесків, покладений на роботодавців які є страхувальниками осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах та платниками таких внесків, а контроль за повнотою та своєчасністю страхових внесків покладений на уповноважені контролюючі органи відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що періоди трудової діяльності позивача з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, необхідно зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Що стосується позовної вимоги в частині де позивач просить зарахувати період його роботи в колгоспі з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року, суд враховує таке.

Вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі.

Із змісту записів № 10 та 11 трудової книжки НОМЕР_3 вбачається, що позивач прийнятий на роботу в будівельну бригаду колгоспу тимчасово, на підставі договору та звільнений з такої роботи в зв`язку із закінченням будівельних робіт.

Запис про прийняття позивача у члени колгоспу відсутній.

Так як позивач не був членом колгоспу та за вказаний період часу виконував будівельні роботи за строковим договором, суд робить висновок про те, що відсутність у трудовій книжці інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в будівельній бригаді колгоспу з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року на підставі строкового договору, в зв`язку із чим необхідно зобов`язати пенсійний орган зарахувати такий період роботи в колгоспі до страхового стажу позивача.

В зв`язку з тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023 року № 61 позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні до його страхового стажу періодів трудової діяльності, а саме:

-з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі. Уточнююча довідка в матеріалах справи відсутня;

-з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року, оскільки в трудовій книжці відсутня посада відповідальної особи яка вносить запис в трудову книжку. Для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку;

-з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу;

-з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу, суд робить висновок про те, що таке рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

За підрахунком суду страховий стаж позивача за вказані періоди трудової діяльності становить:

-з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року-8 місяців 02 дні;

-з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року-2 роки 5 місяців 2 дні;

-з 12.07.1993 року по 03.02.1997 року-3 роки 6 місяців 22 дні;

-з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року-30 днів;

-з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року-30 днів, а всього страховий стаж за вказані періоди роботи позивача становить 6 років 9 місяців 26 днів.

Із врахуванням страхового стажу за періоди трудової діяльності позивача які зараховуються позивачу за рішенням суду, та страхового стажу який обрахований відповідачем-Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком від 28.08.2023 року в розмірі 14 років 6 місяців 21 день, загальний страховий стаж ОСОБА_1 , становить більше 20 років.

В зв`язку з тим, що 25 серпня 2023 року позивачу виповнилося 63 роки, його страховий стаж на дату звернення до пенсійного органу становить більше 20 років, і такі обставини відповідають вимогам частини 2 статті 26 Закону № 1058-IV, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 28.08.2023 року, а 25.08.2023 року позивачу виповнилося 63 роки, суд приходить до висновку, що необхідно зобов`язати відповідача-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком з 26.08.2023 року, так як заява про призначення пенсії за віком подана не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований, доведений дослідженими доказами, тому підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023 року № 61, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу який надає право на призначення пенсії за віком такі періоди трудової діяльності, а саме: з 19.03.1990 року по 20.11.1990 року; з 11.02.1991 року по 12.07.1993 року; з 13.07.1993 року по 03.02.1997 року; з 02.07.2001 року по 31.07.2001 року; з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, з 26.08.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003 , код ЄДРПОУ - 13559341)

Головуючий суддя В.К. Блонський