Справа № 620/8614/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Чернігів Справа № 620/8614/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати з 02.05.2023 підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання відповідача здійснити з 02.05.2023 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є непрацюючим пенсіонером та зареєстрована в селі Семенягівка, Чернігівського району Чернігівської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а тому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018, позивач вважає, що має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі, встановленому статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

30.06.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.06.2023 ухвалою суду провадження у даній справі зупинено до набрання чинності рішення Великої Палати Верховного 31.08.09.2023 провадження у справі було поновлено.

30.10.2023 ухвалою суду провадження у даній справі зупинено до набрання чинності рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/32706/21.

Ухвалою суду від 27.11.2023 провадження у справі було поновлено.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області, як особа яка мешкає у м. Чернігові, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується копією посвідчення, наявного в матеріалах справи (а.с. 13).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком, що визнається відповідачем.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади та довідки, виданої виконкомом Михалой Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 248 від 29.05.2023 позивач з 02.05.2023 зареєстрована в селі Семенягівка Чернігівського району Чернігівської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.13, 18).

Листом від 13.06.2023 відповідач відмовив позивачу у проведенні спірної доплати за безпідставністю.

Із такою бездіяльністю відповідача позивач не погоджується та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018 зазначив, що зважаючи на сутність статті 16 Конституції України, закріплення передбаченого у ній обов`язку держави у розділі I «Загальні засади» Конституції України вказує на засадничий характер цього обов`язку та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 вказаного Закону він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Стаття 39 Закону № 796-ХІІ, зважаючи на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018, передбачає:

«Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України».

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII, мають особи за умови наявності сукупності таких умов: 1) особа є непрацюючим пенсіонером; 2) проживає, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення; 3) є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, має статус постраждалого від Чорнобильської катастрофи, посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.05.1993, який зареєстрований з 02.05.2023 в селі Семенягівка Чернігівського району Чернігівської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, відноситься до третьої зони гарантованого добровільного відселення.

Одночасно слід звернути увагу на те, що доплата до пенсії для пенсіонерів, що не працюють та постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, тобто на території з радіаційним забрудненням ґрунту в установлених законом рівнях, є свого роду компенсаційною/соціальною виплатою, направленою на розв`язання пов`язаних з Чорнобильською катастрофою проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Разом з тим, із витягу з реєстру територіальної громади та довідки, виданої виконкомом Михалой Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 248 від 29.05.2023 вбачається лише підтвердження реєстрації позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, у той час, як обов`язковою умовою для нарахування та виплати спірної доплати до пенсії є саме проживання особи в цій місцевості. Вказане свідчить, що правові положення ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на позивача не поширюються, позаяк останнім не доведено саме проживання на забрудненій території, що не є аналогічним змісту реєстрації.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, відмовляючи позивачу у призначенні підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-ХІІ, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі наданих доказів в їх сукупності та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83а,м.Чернігів,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко