Справа № 160/11024/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11024/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року

у справі № 160/11024/23

за позовом ОСОБА_1

до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 01.05.2023р. у ВП №54965621,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому просила:

- визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуприни Валерії Олегівни, щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. від 01.05.2023 в межах виконавчого провадження № 54965621;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуприни Валерії Олегівни про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. від 01.05.2023 винесену в межах виконавчого провадження № 54965621.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі № 160/11024/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 01.05.2023р. у ВП №54965621 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуприни Валерії Олегівни про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. (двісті дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 92 коп.) від 01.05.2023 винесену в межах виконавчого провадження №54965621.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом зазначено, що під час перебування виконавчого листа №203/3478/16-ц на примусовому виконанні державним виконавцем не здійснено примусового стягнення суми заборгованості на користь стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», таких доказів відповідачем суду не надано, а в матеріалах справи вони відсутні. Суд врахував, що внесені Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника (позивачки), а також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом (останній був повернутий стягувачу за його заявою згідно постанови державного виконавця від 27.04.2023р.). Відтак, суд дійшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 209552,92 грн. за спірною постановою. Суд зазначив, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, однак, за обставин цієї справи, розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом. Суд вважав, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірної постанови про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. від 01.05.2023 винесеної в межах виконавчого провадження № 54965621, а тому спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі № 160/11024/23 в частині задоволення позовних вимог, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що винесення спірної постанови по стягненню з позивачки виконавчого збору здійснювалось на підставі Закону №1404 в редакції, яка була чинна після 28.08.2018, та не суперечить Закону №1404 в редакції, яка була чинна до 28.08.2018. Зазначає, що ст. 27 Закону №1404 визначено вичерпний перелік випадків, у яких виконавчий збір не стягується, а стягнення виконавчого збору є не правом, а є обов`язком державного виконавця при здійсненні виконавчих дій. Вважає, що виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документа, що здійснюється державними органами виконавчої служби, тобто є державним збором за таку процедуру.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016 року у справі №203/3478/16-ц, яке набрало законної сили 02.12.2016р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та, зокрема, стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року №ML-302/124/2008 у сумі 2 095 529,26 грн. (основна заборгованість 1 965 700,01 грн. (90 175,93 доларів США); проценти 129 829,25 грн. (5 955,88 доларів США).

06.03.2017р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, на підставі вищенаведеного рішення, видано виконавчий лист у справі №203/3478/16-ц.

Постановою старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.02.2018р. відкрито виконавче провадження ВП №54965621 за вищевказаним виконавчим листом Кіровського районного суду м. Дніпропетровська №203/3478/16-ц від 06.03.2017р.

06.04.2023р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (стягувач) подало до органу ДВС заяву в межах виконавчого провадження №54965621 про повернення виконавчого документу, в якій просило, зокрема, повернути без виконання виконавчий лист №203/3478/16-ц, виданий 06.03.2017 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості у сумі 2 095 529, 26 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

На підставі вищенаведеної заяви, у виконавчому провадженні №54965621 державним виконавцем 27.04.2023р. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується змістом копії відповідної постанови, наявної у справі.

01.05.2023р. відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №54965621 винесено постанову про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209552,92 грн. відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. від 01.05.2023 в межах виконавчого провадження №54965621 та протиправною постанову про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн. від 01.05.2023 винесеної в межах виконавчого провадження № 54965621, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша статті 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону №1404-VIII (у редакції, чинній до 28 серпня 2018 року), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами підпунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 цього Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Положеннями статей 40, 42 наведеного Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, частиною третьою статті 40 цього Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Так, заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016 року у справі №203/3478/16-ц, яке набрало законної сили 02.12.2016р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та, зокрема, стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року №ML-302/124/2008 у сумі 2 095 529,26 грн. (основна заборгованість 1 965 700,01 грн. (90 175,93 доларів США); проценти 129 829,25 грн. (5 955,88 доларів США).

В подальшому, 06.03.2017р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, на підставі вищенаведеного рішення, видано виконавчий лист у справі №203/3478/16-ц.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.02.2018р. відкрито виконавче провадження ВП №54965621 за вищевказаним виконавчим листом Кіровського районного суду м. Дніпропетровська №203/3478/16-ц від 06.03.2017р.

Отже, на момент відкриття виконавчого провадження №54965621, у державного виконавця існували цілком обґрунтовані правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (у випадку повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII).

Матеріалами справи підтверджено, що у виконавчому провадженні №54965621 державним виконавцем 27.04.2023р. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, як правильно дослідив суд першої інстанції зі змісту матеріалів справи, під час перебування виконавчого листа №203/3478/16-ц на примусовому виконанні державним виконавцем не здійснено примусового стягнення суми заборгованості на користь стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В свою чергу, 01.05.2023р. відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №54965621 винесено постанову про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209552,92 грн. відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, державний виконавець під час прийняття спірної постанови визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому листі 203/3478/16-ц від 06.03.2017, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Колегія суддів враховує, що в контексті дослідження спірних правовідносин Верховний Суд, неодноразово зазначав (зокрема, у справах №640/685/19, №280/5959/19 та №400/878/20), що положення статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, були більш сприятливими для боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, на підставі викладеного вище та приймаючи до уваги, що оскільки внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ погіршили становище боржника (позивачки), а державним виконавцем фактично не стягнуто з неї коштів за виконавчим листом, апеляційний суд зазначає про відсутність правових підстав для стягнення виконавчого збору у визначеному державним виконавцем розмірі.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4279/19 та від 10 лютого 2022 року у справі № 640/9256/21.

З цих підстав, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що винесення спірної постанови по стягненню з позивачки виконавчого збору правомірно здійснювалось на підставі Закону №1404 в редакції, яка була чинна після 28.08.2018, та не суперечить Закону №1404 в редакції, яка була чинна до 28.08.2018.

Натомість, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з урахуванням встановлених обставин, аналізу норм Закону №1404 та вищенаведеної позиції Верховного Суду, спірна постанова про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 209 552, 92 грн., що винесена в межах виконавчого провадження № 54965621 є протиправною та підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги, зокрема що стягнення виконавчого збору є не правом, а є обов`язком державного виконавця при здійсненні виконавчих дій, вищевказаний висновок суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі № 160/11024/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко