Справа № 308/18658/23
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської областів складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі :

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Цебрика Л.В.

представник відповідача Вовканич А.І.

у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород матеріали адміністративного позову представника ОСОБА_1 адвоката Цебрик Любомира Васильовича до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії,

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕГА № 1202638 від 10.10.2023 року, винесену поліцейським УПП в Закарпатській області ДПП Мунеровим І.І. по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 , 10.10.2023 року в АДРЕСА_1 приблизно о 10 год 35 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

З винесеною постановою позивач не згідний, оскільки відповідач не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили його зателефонувати до лінії 102, тобто не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув його до адміністративної відповідальності. Аналіз постанови свідчить, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувала відсутність у позивача тілечних ушкоджень, однак поліцейський не фахівець для встановлення наявності тілесних ушкоджень та їх ступеня. При цьому позивач повідомляв, що працівники приватної охоронної фірми заламали йому руки та вивели з приміщення лікарні, йому було дуже боляче і він не виключав, що йому спричинили вивих суглобів, однак це міг оцінити лише лікар. Крім того телефонуючи на лінію 102, він повідомив, що до нього застосовують насилля працівники приватної охоронної фірми, яких поліцейські не опитали, як і не опитали жодного свідка, не відібрали пояснення позивача, не встановили також, що виклику поліції передував конфлікт з працівниками приватної охоронної фірми.

Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Представник Управління патрульної поліції в Закарпатській області подав відзив на позов, в якому заперечив проти позову, так як працівники поліції діяли у відповідності до діючого законодавства, постанова є правомірною та законною, враховуючи вищенаведене, в позові просить відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що позивач не повідомляв поліцію про нанесення йому тілесних ушкоджень, про це в усіх документах пише лише поліція, позивач повідомляв про застосування до нього насильницьких дій. Щодо поданного протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, то ймовірно такий складений заднім числом, оскільки відеозапис нагрудних камер поліцейських свідчить про те, що жодного протоколу не складалось у присутності позивача. Крім того поліцейський який приїхав на виклик, був знайомий з працівником охоронної фірми, оскільки назвав його по імені, наказував йому мовчати та не відбирав від нього пояснень, хоча останній був свідком подій.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, вказане заперечення, не містить посилання на обставини справи, а містить цитування норм законодавства та тлумачення понять, тобто вказане заперечення містить обгрунтування позиції відповідача з посилання на норми чинного законодавства.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи.

В судове засідання 08.11. 2023 року:

позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити;

представник позивача в судовому засіданні остаточно своєї думки не висловив, через оголошення технічної перерви в судовому засіданні, через повідомлення про замінування суду, вподальшому судове засідання за згодою позивача було продовжено у відсутності його представника, через неможливість прибути в судове засідання після технічної перерви;

представник- відповідача відносно задоволення позову заперечив, підтримав надані пояснення в судовому засіданні та позицію викладену у відзиві та запереченні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ЕГА № 1202638 від 10.10.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 10.10.2023 року приблизно о 10 год. 35 хв. в м. Ужгород, по вул. Грибоєдова, 22 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію 102 та повідомила про факт вчинення адміністративного правопорушення, якого не було, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

За змістом ст. 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом ст. 18 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Матеріалами справи не встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а сааме суд не вбачає наявності прямого умислу, що вчинення вказаного адміністратвиного правопорушення

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону).

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, подаючи відзив на позов, будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував твердження позивача, що він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем суду не надано, долучений до відзиву відеозапис з нагрудних камер поліцейських жодним чином не підтверджують вини позивача і наявність у нього умислу, вказаний відеозапис лише підтверджує виїзд працівників поліції на місце події за викликом позивача. Крім того вказаний відеозапис підтверджує, що поліцейські по приїзді на місце події, опитали ОСОБА_1 , однак не встановили свідків, не опитали їх, не переглянули відеозаписи з камер відеоспостереження, з відео не вбачається, що вони заходили до приміщення травмопункту, щоб встановити очевидців події яка передувала їх виклику. З відео вбачається, що поліцейські спілкуються, з особою в чорній формі з нерозбірливим шевроном, який очевидно може бути представником вказаної охоронної фрми та охоронцем лікарні-травмопункту де відбувались події, однак доказів цьому суду не надано, будь яких пояснень поліцейські від останнього не відбирали.

Разом з тим з камер відоспостерження представлених стороною позивача та отриманих ним на адвокатській запит, вбачається, що в приміщення лікарні заходять четверо кремезних чоловіків в чорному одязі, розібрати наявність опізнавальних знаків приналежності до правоохоронних органів чи приватних охоронних фірм на відео неможливо, у декого з них вбачаються рації, через деякий час ці четверо осіб заломивши за спину руки позивача виводять останнього з приміщення на вулицю, після чого, ще деякий час ведуть позивача у сторону лавки на вулиці.

При цьому, будь яких доказів, того, що поведінка позивача викликала підозри, була неправомірною чи такою яка потребувла застосування до нього таких заходів суду не надано, як не має доказів і того хто вказані особи, та чи діяли вони у межах наданих їм повноважеь.

Крім того позивач у судовому засіданні пояснив і це підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що він викликав поліцію на місце події, через застосування до нього насильства зі сторони приватної охоронної фірми, а не через завдання тілсених ушкоджень. Це також підтверджується, наданою суду копією повідомлення на лінію 102, з якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до поліції через нанесення тілесних ушкоджень та застосування фізичної сили до заявника.

Оглянуті судом відео, дають підстваи вважати, що у ОСОБА_1 , цілком справедливо виникли побоювання, щодо неправомірності дій відносно нього невстановленими особами, що спонукало його вжити заходів для виклику поліцію.

Посилання представника позивача в судовому засіданні, що такі дії не мають ніякого відношення до адміністративних правопорушень, оскільки КУпАп не містить жодної норми про застосування насильства, крім ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), а відтак не стосується предмету спору, суд розцінює критично, оскільки позивач викликав поліцію через вчинення до нього неправомірних дій, як він вважав, про що і повідомив, разом з тим будь яку оцінку чи кваліфікацію вказаним діям він не давав, таку оцінку, після з`ясування всіх обставин справи мали надати працівники поліції. А предметом розгляду вказного позову стала складена саме працівниками поліції постанова за ст. 183 КУпАП відносна позивача, що і зумовило виникнення вказаного спору.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати її як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки у судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КупАП, тому постанова серії ЕГА № 1202638 від 10.10.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак позивач є інвалідом ІІ групи, а відтак зігдно Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні позову, а тому витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок Держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 77, 241-246, 255 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 183, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕГА № 1202638 від 10.10.2023 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Мунеровим І.І. по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, м. Ужгород, вул. Кошового,2.

Суддя Дегтяренко К.С.