Справа № 420/8516/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8516/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року у справі №420/8516/23 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

У С Т А Н О В И В:

18.04.2023 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі позивач, податковий/контролюючий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості:

- з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 22619 грн. 59 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11011000, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл/11011000;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 271018 грн. 08 коп. на бюджетний рахунок UA00015664, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с.Городнє/11010500.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що платник податків ОСОБА_1 , на підставі узгоджених податкових зобов`язань та розрахунку податкової заборгованості, має суму податкової заборгованості (зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, а також зі сплати військового збору) у розмірі 293 637 грн. 67 коп., яка, відповідно до вимог Податкового кодексу України, підлягає стягненню.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 01 серпня 2023 року прийнято рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості:

- з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 22619 грн. 59 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11011000, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл/11011000;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 271018 грн. 08 коп. на бюджетний рахунок UA00015664, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с.Городнє/11010500.

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог вмотивований тим, що за відсутності добровільної сплати платником податку наявної суми узгодженої заборгованості, остання, підлягає стягненню у судовому порядку.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, які у своїй сукупності свідчать про недотримання податковим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, та подальшого надіслання на адресу ОСОБА_1 , прийнятих за наслідками здійснення перевірки рішень контролюючого органу, зокрема, податкових повідомлень-рішень.

Більше того, судом першої інстанції не враховано, що невиконання вимог податкового органу стосовно повідомлення платника податків про перевірку, до початку її проведення, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Разом з цим, як стверджує скаржник, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками проведеної перевірки, не були вручені ОСОБА_1 , а тому зазначена у позовній заяві сума податкового боргу є неузгодженою.

Окрім цього, судом першої інстанції не перевірено дотримання контролюючим органом строку звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу. На думку скаржника, Головне управління звернулось до суду з позовом з пропуском строку, встановленого приписами статті 102 Податкового кодексу України, а тому цей борг підлягає самостійному списанню податковим органом.

Насамкінець, скаржник наголошує на тому, що судом попередньої інстанції взагалі не установлено обставини спірних правовідносин та не враховано приписи пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно до яких сума списаного боргу ОСОБА_1 не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Так, в матеріалах справи міститься лист АТ «Райффайзен Банк Аваль» №4-2/544 від 24.06.2019 року, у відповідності до змісту якого слідує, що ОСОБА_1 нараховано дохід в розмірі 1 206 378 грн. 11 коп. у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валют згідно до Договору про припинення зобов`язань за кредитним договором від 30.01.2017 року №014/0030/74/79842.

Відтак, спірні кошти не є додатковим благом ОСОБА_1 , а контролюючим органом протиправно не взято до уваги положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, відповідно до якого для визначення суми прощеної кредитної заборгованості в іноземній валюті необхідно застосовувати курс валюти визначений Національним банком України станом на 01.01.2014 року, та не враховувати курсову різницю. У зв`язку з чим, визначена ОСОБА_1 сума податкового боргу є завищеною, оскільки податковим органом не враховано курсову різницю прощеної суми заборгованості.

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області не скористалося своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, судовою колегією з`ясовано, що на підставі наказу від 09.07.2019 року №5408, у період з 21.10.2019 року по 25.10.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт №243/15-32-13-04/ від 29.10.2019 року.(а.с.14-18)

Зі змісту означеного Акту слідує, що відповідно до відомостей з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року та листа АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №4-2/544 від 24.06.2019 року, платник податків ОСОБА_1 отримував доходи як додаткове благо (ознака доходу 126) у розмірі 1206378 грн. 11 коп. у вигляді суми боргу анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

Також у Акті перевірки вказано, що на адресу ОСОБА_1 надіслано запит від 23.04.2019 року №7915/15-32-52-07-12 щодо надання пояснень та їх документального підтвердження стосовно отриманого доходу протягом 2017 року. Водночас, запит повернуто засобами поштового зв`язку на адресу податкового органу.

Разом з цим, ГУ ДПС в Одеській області надіслано лист-запит від 28.05.2019 року №11520/10/15-32-52-07-12 на адресу АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» щодо надання інформації про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь ОСОБА_1 .

Листом АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №4-2/544 від 24.06.2019 року надано відповідь та підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2017 році, що відображені у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку за ознакою доходу « 126», у повному обсязі.

Як зазначено у вказаному вище листі, доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно до вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.

У свою чергу, згідно до даних ІС «Податковий блок» платником податків ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи, не сплачено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді суми боргу анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 217148 грн. 06 коп. та військовий збір на суму 18095 грн. 67 коп., який підлягає перерахуванню до бюджету.

За таким обставин, Головним управлінням у Акті перевірки вказано про порушення ОСОБА_1 вимог:

- підпункту 168.2.1 п.168.2 ст.168, підпункту 168.1.3 п.168.1 ст.168, підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179, пп.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме не надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у суму 217148 грн. 06 коп.;

- підпункту 1.6 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме занижено зобов`язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у суму 18095 грн. 67 коп.

За результатами перевірки та на підставі Акту перевірки №243/15-32-13-04/ від 29.10.2019 року, Головним управлінням прийнято податкові-повідомлення рішення:

- № від 26.11.2019 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" у загальному розмірі 271435 грн. 08 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 217148 грн. 06 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 54287 грн. 02 коп.;(а.с.22)

- № від 26.11.2019 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" у загальному розмірі 22619 грн. 59 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 18095 грн. 67 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4523 грн. 92 коп. грн.;(а.с.23)

- № від 26.11.2019 року, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 170,00 грн., за не надання податкової декларації про майновий стан в доходи за 2017 рік.(а.с.21)

Вище зазначений Акт перевірки, податкові повідомлення-рішення, а також наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, направлялись ГУ ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи Рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.(а.с.19, 24, 27)

Відомостей щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, а матеріали справи не містять.

Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки про суми податкового боргу, що підлягає стягненню та інтегрованої картки платника (ІКП), станом на 15 березня 2023 року податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом становить 293 637 грн. 67 коп.(а.с.6-11)

ОСОБА_1 , у встановлені законодавством строки суму зазначеної заборгованості сплачено не було, у зв`язку з чим Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом про її стягнення.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України установлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно до пункту 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно із нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями статті 56 Податкового кодексу України установлено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, яка оскаржується, вважається неузгодженою.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У свою чергу, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 згаданої статті).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Приписами пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України установлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання, у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.

Як установлено апеляційним судом, податковий борг ОСОБА_1 зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, а також зі сплати військового збору у загальному розмірі 293 637 грн. 67 коп. виник внаслідок несплати грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 26.11.2019 року за №, №, №.

Вище зазначені податкові повідомлення-рішення, направлялись ГУ ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та поштового конверту.(а.с.24)

Згідно до відомостей, які містяться на копії поштового конверту, поштове відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».(а.с.24)

З огляду на викладене, апеляційний суд вказує про те, що податковий орган виконав свій обов`язок щодо направлення на адресу ОСОБА_1 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Водночас, ОСОБА_1 наголошує на тому, що позивач не отримував та на його адресу не надходили податкові повідомлення-рішення від 26.11.2019 року за №, №, №, а відтак, податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями, вважається неузгодженими.

Разом з цим, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у справі №420/8162/23 (постанова від 16.11.2023 року) сформував правовий висновок, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Зазначена норма кореспондується і з абзацом третім пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відтак, як зазначено судом касаційної інстанції, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (за зареєстрованим місцем проживання) вважається врученим у тому числі і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Більше того, у постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зауважив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

З урахуванням висновків, викладених у рішеннях Верховного Суду, судова колегія уважає, що в силу положень абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 та абзацу 2, 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, які надіслані відповідачу на адресу за місцем проживання, вважаються врученими ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин такого невручення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідних належних доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 26.11.2019 року за №, №, №, ОСОБА_1 до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, а матеріали справи таких відомостей не містять.

За таких обставин, податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 26.11.2019 року за №, №, №, вважається узгодженими.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Як убачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми Ф № 335338-52 від 23.12.2019 року на загальну суму 293 637 грн. 67, яка направлена поштою на адресу боржника.

Згідно до відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення за закінченням встановленого строку зберігання. (а.с.12 зворотній бік)

За таких обставин, податкова вимога надсилалася контролюючим органом згідно до вимог ПК України, та вважається врученою ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про причини невручення.

Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 , визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

У зв`язку з несплатою суми узгодженого грошового зобов`язання, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судова колегія уважає безпідставними доводи скаржника, зокрема, про недотримання податковим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, невиконання контролюючим органом вимог стосовно повідомлення платника податків про перевірку, а також неправомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень та визначених в них грошових зобов`язань, з огляду на таке.

Так, предметом позову у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту.

При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно із якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у даній справі.

В межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

У свою чергу, оцінка податкового правопорушення, установленого за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту, зокрема, податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу установленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме:

- факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження;

- факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань;

- факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 03.02.2022 року № 560/4343/19 та від 12.07.2022 року у справі № 160/7345/20.

Як установлено апеляційним судом вище, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою ОСОБА_1 та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Підсумовуючи вище викладене, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім цього, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на пропуск податковим органом строку звернення до суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом.

Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнути протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до Закону України від 02.11.2020 року №591-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни та доповнення, в тому числі до деяких положень Податкового Кодексу України.

Зокрема, згідно із зазначеним вище Законом України № 591-IX від 13.05.2020 року, що набрав чинності 29.05.2020 року, підрозділ 10 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України доповнено підпунктом 52, згідно із положеннями якого на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Враховуючи той факт, що з даним позовом контролюючий орган звернувся до моменту прийняття будь-яких рішень Кабінетом Міністрів України про завершення дії карантину, встановленого на всій території України, доводи скаржника про пропуск Головним управлінням ДПС в Одеській області строку, встановленого статтею 102 ПК України, є безпідставними.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року у справі №420/8516/23 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло