Справа № 320/44809/23
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

06 грудня 2023 року місто Київ №320/44809/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Донець В.А., розглянувши, до відкриття провадження у справі, заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Єфремов Є.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни від 20.02.2023 №55439752 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1.203.555,44 грн. з ОСОБА_1 ;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №71107664 щодо виконання постанови від 20.02.2023 №55439752 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1.203.555,44 грн. з ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №71107664, яке здійснюється Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови від 20.02.2023 №55439752 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1.203.555,44 грн. з ОСОБА_1 до набрання рішенням законної сили.

Оскільки справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, заявником сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, судом, згідно зі статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), не встановлено інших формальних недоліків заяви про забезпечення доказів, відтак така заява підлягає розгляду по суті.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України: забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

В обґрунтування забезпечення позову представником заявника вказано, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1.203.555,44 грн., оскільки жодних дій з примусового виконання рішення державним виконавцем у виконавчому провадженні №55439752 не вчинялось, водночас виконавчий документ у цьому виконавчому провадженні повернуто на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII за заявою стягувача без виконання та закінчено виконавче провадження.

У заяві зазначено, що стягувачем пред`явлено той самий виконавчий документ приватному виконавцю, яким прийнято постанову від 04.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №72952678, якою, крім іншого, передбачено стягнення з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1.2294.052,96 грн.

Крім того, представник заявника наголосив, що стягнення виконавчого збору державним виконавцем у виконавчому провадженні №71107664 щодо виконання постанови від 20.02.2023 №55439752 та приватним виконавцем у виконавчому провадженні №72952678 призвело до накладення арештів на всі рахунки позивача.

За твердженням представника, неможливим є здійснення державним виконавцем стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №71107664 одночасно, коли приватним виконавцем вчиняються дії з примусового виконання того самого виконавчого документа, щодо якого державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа. При цьому, як стверджено, такі доводи узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, висловленими в постанові від 21.07.2022 справа №320/6215/19, зокрема: в разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Розглянувши наведені доводи щодо підстав для забезпечення позову, суд ураховує таке.

Щодо вимоги зупинити стягнення на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. від 20.02.2023 №55439752 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1.203.555,44 грн. з ОСОБА_1 , то суд вважає, що представником не наведено та не обґрунтовано очевидної протиправності цієї постанови, яка прийнята державним виконавцем відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, за якою виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Наведена норма спростовує доводи представника заявника, що для стягнення виконавчого збору необхідним є вчинення державним виконавцем дій, які б призвели до виконання рішення суду.

Щодо обов`язку відповідача закінчити виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору в зв`язку з відкриттям приватним виконавцем виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору за тим самим виконавчим документом, то представником заявника подано до суду лист від 20.10.2023 за підписом Підвисоцького Р.А., адресований головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М., про закриття виконавчого провадження №711107664 та припинення арешту майна заявника. В заяві також указано про відкриття виконавчого №72952678 приватним виконавцем.

Однак, зі змісту заяви не вбачається, що заявником додавалась копія відповідної постанови приватного виконавця. На заяві міститься штамп Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), однак він не містить обов`язкових реквізитів щодо дати та вхідного номера, немає підпису відповідальної особи про прийняття цієї заяви до розгляду.

Відтак, суд не може дійти висновку про очевидну протиправну бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду вказаної заяви. Обставини отримання зазначеної заяви, належного її розгляду, добросовісності поведінки службових осіб відповідача суд встановлюватиме під час судового розгляду справи.

Стосовно неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову, то суд вважає, що представником не наведено відповідних аргументів про те, що захист інтересів буде неможливий або значно ускладнений у разі невжиття заходів забезпечення позову. На думку суду, в разі зайво стягнутих до відповідного бюджету коштів такі кошти за наявності правових підстав можуть бути повернуті за заявою особи відповідно до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого наказ Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182.

З таких обставин, суд вважає необґрунтованою заяву про забезпечення позову, тому відмовляє в її задоволенні.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на обраний представником спосіб захисту в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору. Більшість доводів зводяться до необхідності закінчити виконавче провадження без стягнення виконавчого збору, оскільки приватним виконавцем відкрито інше виконавче провадження, однак заявляється також вимога про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення державним виконавцем виконавчого збору.

Керуючись стаття 150-152 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику заявника в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.