Справа № 460/7066/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 року м. Рівне №460/7066/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гуріна Л.В.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига"
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" (далі - ПрАТ "Єврошпон-Смига") звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №03 від 10.02.2023.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.10.2022 товариство подало декларацію з податку на додану вартість за вересень 2022 року та відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Повідомлено, що за результатами камеральної перевірки контролюючим органом підтверджено в повному обсязі дотримання платником податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року від`ємного значення за податку на додану вартість, в т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету. Поряд з цим, за результатами документальної виїзної позапланової перевірки товариства відповідачем встановлено порушення вимог п.44.1 ст. 44, п.200.1, абз. б п. 200.4, п.200.7, 200.9 ст.200 ПК України, внаслідок чого прийнято податкове повідомлення-рішенням №03 від 10.02.2023, яким відмовлено в наданні позивачу бюджетного відшкодування за вересень 2022 року в сумі 6910125 грн. Позивач не погоджується з такими висновками податкового органу та прийнятим рішенням. Вважає, що контролюючому органу було надано всі необхідні та достатні документи в межах спірних правовідносин, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, протиправним, а отже таким, що підлягає скасуванню. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 22.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.04.2023.

11.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами документальної виїзної позапланової перевірки позивача контролюючим органом встановлено порушення вимог п.44.1 ст. 44, п.200.1, абз. б п. 200.4, п.200.7, 200.9 ст.200 ПК України, що не дає можливості підтвердити або спростувати задекларовані товариством показники у рядку 19 та відповідно врахувати їх при розрахунку показника рядка 20.2 декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року. Повідомлено, що ні під час проведення перевірки, ні до заперечень на акт перевірки, позивачем не долучено на запит податкового органу всіх первинних і бухгалтерських документів на обґрунтування здійснених господарських операцій у спірний період, а тому вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішенням №03 від 10.02.2023, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені чинним законодавством.

В підготовчому засіданні 19.04.2023 розгляд справи відкладено до 03.05.2023.

24.04.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив доводи відповідача, викладені у відзиві та просив позов задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові.

В підготовчому засіданні 03.05.2023 розгляд справи відкладено до 22.05.2023.

Ухвалою суду від 22.05.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі з 23.05.2023 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 09.06.2023.

Ухвалою суду від 09.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 05.07.2023.

В судовому засіданні 05.07.2023 заслухано вступне слово позивача, згідно з яким позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позові, та просив позов задовольнити повністю. Протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 14.08.2023.

В судовому засіданні 14.08.2023 заслухано вступне слово відповідача, згідно з яким відповідач просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов. Протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 13.09.2023.

В судовому засіданні 13.09.2023 протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 30.10.2023.

В судовому засіданні 30.10.2023 протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 31.10.2023.

В судовому засіданні 31.10.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ПрАТ "ЄВРОШПОН-СМИГА" () з 30.06.2000 зареєстроване юридичною особою, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Рівненській області та з 19.04.2000 є платником податку на додану вартість. Видами діяльності товариства є: 16.21 Виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону (основний), 16.10 лісопильне та стругальне виробництво, 46.13. діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 56.29 постачання інших готових страв, 55.10 діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

20.10.2022 ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА подало до контролюючого органу декларацію № з податку на додану вартість за вересень 2022 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 6910125 грн.

За результатами камеральної перевірки ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2022 року встановлено наявність підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. В ході камеральної перевірки неможливо дослідити наявність достатньої кількості виробничих потужностей, місць зберігання, наявність складських приміщень та неможливо встановити наявність залишків товарів, що оформлено довідкою від 17.11.2022 №7688/Ж5/17-00-04-04/30981499.

Так, в період з 20.12.2022 по 26.12.2022 посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області на підставі направлень від 20.12.2022 №2937/Ж3/17-00-07-03, №2938/Ж3/17-00-07-03 та наказів від 18.11.2022 №2575-п і від 26.12.2022 №2826-п проведено документальну виїзну позапланову перевірку ПрАТ ЄВРОШПОН_СМИГА щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 04.01.2023 №46/Ж5/17-00-07-03/30981499.

У висновках акту перевірки зафіксовано порушення ПрАТ ЄВРОШПОН_СМИГА вимог п.44.1 ст.44, п.200.1, абз. б п.200.4, п.200.7, 200.9 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого платнику відмовлено в наданні бюджетного відшкодування за вересень 2022 року в сумі 6910125 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення від 23.01.2023 №58 на акт перевірки та зазначив про надання копій вказаних в запереченні первинних документів бухгалтерського обліку, які не були взяті до уваги перевіряючими при проведенні перевірки.

У відповіді на заперечення від 06.02.2023 №844/Ж12/17-00-07-03 ГУ ДПС у Рівненській області повідомило позивача про залишення без змін висновків, викладених в акті перевірки, у зв`язку з наданням не в повному обсязі до перевірки та заперечення первинних та інших документів, що підтверджують здійснені платником господарські операції за період, що перевірявся.

10.02.2023 на підставі висновків акту перевірки від 04.01.2023 ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №03, згідно з яким ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 6910125 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ за вересень 2022 року.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №03 від 10.02.2023 протиправним, ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА звернулося з до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно з підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п.200.10 ст.200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 200.11 ст.200 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, вказаною нормою встановлено, що документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що право на проведення документальної позапланової перевірки виникає у контролюючого органу у зв`язку з поданням платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, суд враховує, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постановах 20.07.2023 у справі № 160/9720/22, від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а та від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21.

Як свідчать матеріли справи, ГУ ДПС у Рівненській області за результатами камеральної перевірки ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2022 року не підтвердило заявлену товариством суму бюджетного відшкодування з ПДВ (6910125 грн) та встановило наявність підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, у зв`язку з тим, що в ході камеральної перевірки неможливо дослідити наявність достатньої кількості виробничих потужностей, місць зберігання, наявність складських приміщень та неможливо встановити наявність залишків товарів.

На підставі вказаних висновків, з урахуванням того, що в декларації за вересень 2022 року позивачем відображено від`ємне значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, 18.11.2022 ГУ ДПС у Рівненській області прийнято наказ №2575-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Зміст вказаного наказу свідчить, що останній містить підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, що відповідає вимогами абз.3 п.81.1 ст. 81 ПК України.

З огляду на наведене, твердження позивача, що наказ не містить покликання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки, судом оцінюються критично та відхиляються як безпідставні.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що контролюючий орган при призначенні згідно з цим наказом документальної позапланової виїзної перевірки застосував до позивача дискримінаційний підхід в порівнянні з іншими платниками податків, яким було узгоджено заявлену до відшкодування з бюджету суму податку на додану вартість за результатами камеральної перевірки. Як вже зазначалося судом раніше, контролюючий орган наділений дискреційними повноваженнями на проведення, камеральних та документальних перевірок платників податків, зокрема, у разі якщо таким платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Таке право контролюючого органу щодо конкретного платника податків жодним чином не пов`язане з реалізацією заходів податкового контролю щодо інших платників податків та не залежить від його результатів. Жодних доказів протилежного позивачем суду не надано та матеріали справи не містять, а тому правові підстави стверджувати про неоднаковий підхід до різних платників податків, в т.ч. до позивача, в частині надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у суду відсутні.

Аргументи позивача про те, що питання наявності у товариства достатньої кількості виробничих потужностей, місця зберігання, складських приміщень тощо відповідачем було досліджено під час попередніх перевірок, суд також відхиляє та зазначає, що отримана контролюючим органом податкова інформація під час проведення податкових перевірок за попередні податкові періоди не охоплюється під час проведення перевірок в наступних податкових періодах, однак може бути опрацьована й врахована контролюючим органом саме під час таких документальних перевірок.

Щодо виявлених під час перевірки порушень позивачем податкового законодавства та прийнятого на їх підставі податкового повідомлення-рішення №03 від 10.02.2023, суд зазначає таке.

Як зазначалося судом раніше, 20.10.2022 ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА подало до контролюючого органу декларацію № з податку на додану вартість за вересень 2022 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 6910125 грн.

Однак за результатами проведеної в грудні 2022 року документальної позапланової перевірки ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА податковим органом відмовлено у наданні позивачу такого бюджетного відшкодування, у зв`язку з встановленими в ході такої перевірки порушеннями п.44.1 ст.44, п.200.1, абз. б п. 200.4, п.200.7, 200.9 ст.200 ПК України.

Підпунктом 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум такого відшкодування за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені ст.200 ПК України.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з п.200.3 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами п.200.4 ст.200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п.200.9 ст.200 Кодексу).

Пунктом 200.14. статті 200 ПК України визначено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. а п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За визначенням ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також, у відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Тобто, зарахування здійснюється у зв`язку із здійсненням операції платника податку шляхом реалізації його товарів, виконаних ним робіт, наданих ним послуг, які є підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з поданою ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА податковою декларацією з ПДВ за вересень 2022 року від`ємне значення ризниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту, відображене у рядку 19 декларації, становить 13283955 грн, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображена у рядку 20.2.1 декларації за вересень 2022 року, становить 6910125 грн.

Як свідчить зміст акту перевірки основними чинниками виникнення від`ємного значення є:

- здійснення експортних операцій, що відповідно до п.1951.1 ст.195 ПК України підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою. За вересень 2022 року на виконання зовнішньоекономічних договорів експортовано за межі митної території України товар згідно 21 МД загальною фактурною вартістю 61981092 грн;

- сплата ПДВ на митниці при імпорті ТМЦ та обладнання (шпон європейського дуба, березовий шпон, горіховий шпон, лаки, фарби, клеї, розчинники, ножі для оброблення деревини, пігменти, тощо) в сумі 2728840 грн;

- значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду 6689779 грн.

При цьому, суд враховує, що правильність визначення ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, в сумі 6910125 грн, підтверджена довідкою ГУ ДПС у Рівненській області від 17.11.2022 № 7688/Ж5/17-00-04-04/30981499.

Під час документальної перевірки контролюючим органом не встановлено порушень чинного податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань (рядок 9 (колонка Б) декларації, що підтверджується змістом п.3.1 акту перевірки.

Так в акті перевірки зазначено, що за вересень 2022 року ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 1843533 грн.

Структура зобов`язань, задекларованих ПрАТ ЄВРОШПОН-СМИГА складається з:

- операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України 1842977 грн.,

- послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких визначено на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою 556 грн.

- коригування податкових зобов`язань на основі попередніх звітних періодів - 0.

Перевіркою встановлено, що за вересень 2022 року на виконання зовнішньоекономічних договорів експортовано за межі митної території України товар згідно 21 МД загальною фактурною вартістю 61981092 грн.

Матеріалами справи підтверджено правомірність визначеної платником податків суми податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду, яка враховується при визначенні суми податку, що підлягає сплаті до бюджету/бюджетному відшкодуванню за правилами, встановленими в п.200.1 ст.200 ПК України.

При цьому, твердження відповідача щодо непідтвердження позивачем первинними документами послуг отриманих від нерезидента на суму ПДВ 556 грн. суд відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що зазначені в акті операції з нерезидентом на суму ПДВ 556 грн, є операціями з надання електронних послуг нерезидентом Gargox D.o.o. (Словенія) позивачу щодо надання останньому доступу до платформи GargoХ, через яку проводиться передача документів на митницю Єгипту, що є обов`язковою умовою при доставці експортованих товарів до Єгипту морським транспортом. Надання таких електронних послуг підтверджується надісланим в електронній формі засобами електронного зв`язку документами, які засвідчують факт оплати вартості цих послуг та були долучені позивачем до заперечення до акту перевірки, однак не були взяті до уваги посадовими особами відповідача, що проводили перевірку.

Жодних інших зауважень щодо формування позивачем податкових зобов`язань, задекларованих у податковій декларації за вересень 2022 року, в акті перевірки не висловлено.

Суд вважає, що підтверджений контролюючим органом у п.3.1. акту перевірки факт своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань по декларації за вересень 2022 року доводить, окрім іншого, й ту обставину, що платником податків всі первинні документи в частині декларування податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду надані в повному обсязі. Докази протилежного в матеріалах судової справи відсутні.

Також актом перевірки від 04.01.2023 (ст.8 акту) зафіксовано, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 декларації за вересень 2022 року суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) декларації) не встановлено порушення податкового законодавства.

Такий висновок контролюючого органу підтверджує й ту обставину, що позивач всі первинні та бухгалтерські документи стосовно придбання товарів (робіт, послуг) та їх оплати в податковому (звітному) періоді (вересень 2022 року) надав під час перевірки в повному обсязі, зауваження щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні податкового кредиту (розділ ІІ Декларації) відсутні.

Як встановлено судом, позивач в декларації за вересень 2022 року задекларував податковий кредит в сумі 15126932 грн (рядок 17 колонка Б декларації).

В ході судового розгляду справи досліджено надані позивачем первинні документи, що підтверджують формування позивачем податкового кредиту у вересні 2022 року, по всіх господарських операціях. При цьому, в жодному випадку контролюючий орган не вказував про ненадання таких документів під час документальної перевірки чи на підстави їх неврахування.

Отже, суд враховує, що відповідно до результатів документальної позапланової виїзної перевірки відповідач (п.3.1 та 3.2 акту перевірки) підтвердив достовірність та правильність задекларованих платником податків в податковій декларації за вересень 2022 року суми податкових зобов`язань 1843533 грн (рядок 9 колонка Б декларації), суми податкового кредиту 15126932 грн (рядок 17 колонка Б декларації).

Водночас, відповідач вказав на відсутність можливості підтвердити або спростувати задекларовані позивачем показники у рядку 19 та врахувати їх при розрахунку показника рядка 20.2 Декларації (ст.14 акту).

Суд вважає, що такий висновок контролюючого органу не можна вважати обґрунтованим, позаяк по рядку 19 розділу ІІІ податкової декларації з податку на додану вартість відображається від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації.

Суд враховує алгоритм декларування показників податкової декларації з податку на додану вартість, визначений пунктом 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (Розділу III "Розрахунки за звітний період"), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, яким передбачено:

2) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації. При від`ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої інвестором (оператором) за угодою про розподіл продукції, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору) в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі. З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21). У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється. Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2). Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

5) сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Суд зазначає, що позивач шляхом відповідного арифметичного обчислення у встановленому порядку правильно визначив суму від`ємного значення рядка 19 в сумі 13283955 грн. При цьому суд підкреслює, що акт перевірки не містить жодних покликань на ненадання платником податків до перевірки первинних документів та документів бухгалтерського обліку, що не дозволяло б контролюючому органу підтвердити повноту та достовірність показників по рядках 9 та 17 податкової декларації.

Слід також вказати, що згідно з даними декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 6910125 грн сформована з сум податку на додану вартість по операціях:

- із придбання товарів (робіт, послуг) із ПДВ, які відображені у рядку 10.1, 10.2 Декларації (додаток 1 Розділ ІІ таблиці 2.1 Декларації з ПДВ за вересень 2022 року (147 рядків)) на суму 5743890 грн;

- з ввезених на територію України товарів, необоротних активів (рядок 11.1 Декларації) на суму 2728840 грн;

- з коригування податкового кредиту згідно із статтею 192 розділу V ПК України, що відображені у рядку 14 Декларації (додаток 1 Розділ ІІ таблиці 2.2. Декларації з ПДВ за вересень 2022 року (7 рядків)) на суму "-35860 грн";

- з продажу товарів на митній території України (рядок 1.1 Декларації на суму 1842977 грн.

- за частини від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 16.1 декларації (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 316232 грн (рядок 16 декларації рядок 21 декларації (6690062 грн 6373830 грн).

Розрахунок суми податку на додану вартість, заявленого до відшкодування: 5743890 + 2728840 35 + 316232 = 6910125 грн.

При цьому, по якій саме операції та по якому саме розділу декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року (податкові зобов`язання чи податковий кредит) у контролюючого органу виникли сумніви та будь-які докази на їх обґрунтування ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду відповідачем не зазначено і не суду не надано.

Водночас, щодо зауважень контролюючого органу в акті перевірки (ст.11 акту), що «згідно з аналізу представлених до перевірки рахунку 201 «Сировина й матеріали» встановлено, що станом на 30.09.2022 в ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА» обліковуються пиломатеріали дубові необрізні 48*100*2200*3100 FSC 100% на загальну суму 470309,02 грн у кількості 37,683 м3 та пиломатеріали дубові необрізні 48*100*2200*3000 FSC 100% на загальну суму 227860,84 грн у кількості 17,166 м3, однак до представленого до перевірки ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА» акту проведеної інвентаризації станом на 30.09.2022 по складу лісосировини не встановлено залишку вказаної продукції, суд враховує таке.

Як свідчать матеріали справи, вказані вище пиломатеріали обліковуються позивачем на рахунку 206 «Матеріали передані на переробку» і на момент перевірки знаходились на території ТОВ"ЕКО ДІМ ВОЛИНЬ" за адресою смт.Олика, Волинська область, а тому інформація про них не могла міститись в акті проведеної інвентаризації по складу лісосировини за адресою ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА». Судом встановлено, що оборотно-сальдова відомість рахунку 206 була надана для перевірки, однак безпідставно не врахована посадовими особами податкового органу, що здійснювали перевірку.

Судом також критично оцінюються доводи відповідача, викладені в акті перевірки (ст.12 акту перевірки) про те, що «при проведенні вибіркового аналізу представленої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 201 з даними зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних встановлено оприбуткування товару кругляк бук В (40-49) у кількості 29,365 м3 на суму 130145,30 грн, при цьому, за даними ЄРПН встановлено придбання вказаної породи та розмірів лісоматеріалів у кількості 13,892 м3 на суму 57443,43грн».

Так, матеріали справи свідчать, що операції із придбання сировини - кругляк бук В (40-49) у кількості 29,365 м3 на суму 130145,3 грн. в повному обсязі підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, а саме: товарно-транспортною накладною (ліс) серія ЧЦВ №782548 від 09.09.2022 ДП «Чернівецьке лісове господарство»; ТТН (ліс) серія ЧЦВ №210624 від 26.09.2022, серія ЧЦВ №270584 від 26.09.2022, серія ЦЧВ №170385 від 26.09.2022 ДП «Сокирянське лісове господарство»; ТТН (ліс) серія ЧЦВ №270617 від 30.09.2022 ДП «Сокирянське лісове господарство», які надавались до перевірки, однак, безпідставно не взяті до уваги перевіряючими. При тому, що в додатку №4 до акта перевірки на сторінці 1 зазначено податкові накладні ДП «Чернівецьке ЛГ»; №390 від 08.09.2022, №459 від 09.09.2022 та на сторінці 4 цього ж додатку зазначено про податкові накладні ДП «Сокирянське ЛГ», №245 від 23.09.2022, №321 від 28.09.2022.

Решта кругляка бук В (40-49) в кількості 15,473 м3 на суму 68123,15 грн. придбано у ДП «Чернівецьке лісове господарство», що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, які також надавалися позивачем для перевірки: договором, ТТН-ліс, а також даними зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних.

Твердження відповідача, що в ході перевірки не встановлено наявності об`єктів оподаткування ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА» у смт.Олика (ст.11 акту перевірки), суд також відхиляє як безпідставні і такі, що спростовуються матеріалами справи, позаяк відповідно до зазначених у акті ТТН №293 від 30.09.2022, №289 від 27.09.2022, №311 від 27.09.2022, №279 від 27.09.2022 придбана у ДП «Клесівське лісове господарство» лісосировина на суму 158906,40 грн.в т.ч. ПДВ в сумі 26484,40 грн була перевезена у смт.Олика для виконання робіт із переробки за договором №13-1020/П від 13.10.2020, укладеним між ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА» (Замовник) та ТОВ "Еко Дім Волинь" (Виконавець, смт. Олика) і передана в переробку, що підтверджується актами прийому-передачі №101 від 27.09.2022 та №102 від 30.09.2022.

Зазначені вище первинні документи надавались позивачем як для перевірки, так і до заперечень на акт, однак враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не були.

Суд також звертає увагу, що належність чи недоліки оформлення трудових відносин між водієм ОСОБА_1 , зазначеним в ТТН, і перевізника ФОП ОСОБА_2 , жодним чином не впливає і не могло вплинути на визначення ПрАТ «ЄВРОШПОН-СМИГА» у декларації за вересень 2022 року від`ємного значення з ПДВ, в тому числі заявленого до відшкодування, а тому такі зауваження податкового органу, викладені в акті перевірки, судом до уваги не беруться.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності та висновки контролюючого органу, наведені в п.3.1 та 3.2 розділу 3 акта перевірки, суд дійшов висновку, що під час документальної перевірки в розпорядження контролюючого органу платник податків надав усі належні та достатні документи, які підтверджували визначені платником податкові зобов`язання з ПДВ, податковий кредит та суму від`ємного значення різниці таких показників за вересень 2022 року.

У п.3.3 акта перевірки зазначено, що основним видом діяльності позивача є виробництво лісоматеріалів (шпону струганого, шпону зрощеного, пиломатеріалу обрізного, меблевих щитів, піддонів та ін.) з подальшою реалізацією готової продукції на експорт (обсяг експортних операцій за вересень -87,1% від загального обсягу реалізації) та на митній території України.

В ході проведення перевірки було здійснено огляд виробничих потужностей та основних засобів ПрАТ "Єврошпон-Смига", в результаті чого встановлено, що підприємство здійснює діяльність з виробництва шпону струганого та зрощеного на власних виробничих потужностях.

Судом встановлено, що у зв`язку з проведенням перевірки контролюючим органом вручалися для ПрАТ "Єврошпон-Смига" запити (від 21.12.2022 № 1, від 23.11.2022 б/н, від 26.11.2022 б/н) щодо надання документів за вересень 2022 року, а саме:

- накази про облікову політику, штатний розпис, ТУ У 16.2-3:2017 щодо виробництва шпону струганого, ТУ У 16.2-2:2012 (інші документи стосовно технологічного процесу виготовлення шпону);

- оборотно-сальдові баланси по всіх рахунках помісячно;

- оборотно-сальдові відомості по рахунках (в розрізі субрахунків, номенклатури, кількості та вартості) 10, 15, 20, 201, 203, 205, 207, 206, 209, 22, 23, 25, 26, 28, 91, 92, 93, 94;

- оборотно-сальдові відомості в розрізі контрагентів по рахунках 361,362,631,632,371,377, ін.;

- аналізи рахунків 20, 22, 23, 25, 26, 28, 36, 37, 63, 68, 70, 71, 74, 79, 90, 91, 92, 93, 94 та ін;

- виписки банків по всіх відкритих рахунках;

- накази по виробництву щодо встановлення норм виходу готової продукції;

- акти (виробничі звіти, накладні на переміщення, тощо) на передачу у виробництво сировини, виробничі звіти по виходу готової продукції та відходів отриманих в процесі виробництва, облік сировини та готової продукції при здійсненні операцій з давальницькою сировиною, з відповідального зберігання, акти на списання запасів/основних засобів, тощо;

- калькуляції на всю номенклатуру виробів;

- накази про затвердження норм витрат дизельного палива, бензину, скрапленого газу і мастильні матеріали на автомобільні транспортні засоби, які використовувалися для здійснення господарської діяльності;

- звіти про використання палива, шляхові листи;

- контракти та специфікації до них щодо взаємовідносин з нерезидентами за перевіряємий період;

- первинні документи що підтверджують придбання та реалізацію, а також транспортування сировини, готової продукції, інших ТМЦ у перевіряємому періоді (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт тощо);

- інші наявні документи, що стосуються предмета перевірки.

Відповідачем в акті перевірки констатовано, що позивачем до перевірки не представлено в повному обсязі документи, що стосуються предмета перевірки, а саме:

- звіти про використання палива, шляхові листи;

- накази по виробництву щодо встановлення норм виходу готової продукції;

- первинні документи (акти, виробничих звіти, накладні на переміщення тощо) на передачу в виробництво сировини, виробничих звітів по виходу готової продукції та відходів отриманих з виробництва, облік сировини та готової продукції при здійсненні операції з давальницькою сировиною , акти на списання запасів/ основних засобів тощо;

- калькуляції на всю номенклатуру виробів;

- накази про затвердження норм витрат дизельного палива, бензину, скрапленого газу і мастильні матеріали на автомобільні транспортні засоби, які використовувалися для здійснення господарської діяльності;

- накази про облікову політику, штатний розпис, ТУ, ДСТУ (інші документи стосовно технологічного процесу виготовлення шпону);

- інші наявні документи, що стосуються предмета перевірки.

В акті зазначено, що на запити податкового органу (в т.ч. усні) не представлено запитуваних документів, що дають змогу підтвердити в повному обсязі доцільність, з огляду на ділову мету, використання придбаних ТМЦ та послуг у господарській діяльності.

За результатами ненадання таких первинних документів ГУ ДПС у Рівненській області складено акти, які засвідчують факти надання не в повному обсязі документів до перевірки №434 /Ж6/17-00-07-03/30981499 від 28.12.2022 та №429/Ж6/17-00-07-03/30981499 від 23.12.2022.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до положень п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема:

проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю;

у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів;

Відповідно до п.85.1 ст.85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 ст.85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п. 85.6 ст. 85 Кодексу).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п. 85.7 ст. 85 Кодексу).

Як встановлено судом, документальна позапланова виїзна перевірка була проведена контролюючим органом за місцезнаходженням платника податків, з відома керівника та в присутності головного бухгалтера підприємства, про що зазначено в акті перевірки.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV ( далі - Закон №996) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.

Таким чином, первинний документ має містити відомості про господарську операцію, в свою чергу визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В ходу судового розгляду справи представники позивача наголосили, що до перевірки підприємством були надані усі визначені п.44.1. ст. 44 ПК України первинні та інші документи, ведення яких передбачено законодавством, які підтверджують дотримання платником податкового законодавства при декларуванні ПДВ за вересень 2022 року, а також на вимогу контролюючого органу надавалися оригінали інших первинних документів щодо віднесення податку на додану вартість до податкового кредиту.

Такі доводи позивача також підтверджуються письмовими відповідями ПрАТ "Єврошпон-Смига" на запити контролюючого органу щодо надання документів, в яких позивач неодноразово вказував, що всі первинні та бухгалтерські документи щодо декларування за вересень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, знаходяться за місцезнаходженням підприємства, а безперешкодний доступ до таких документів та можливість ознайомитися надається перевіряючим під час перевірки впродовж робочого часу підприємства. При цьому, позивач вказував на відсутність підстав, визначених в пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п. 85.4, п. 85.8 ст. 85 ПК України, для надання належним чином завірених копій запитуваних документів.

Суд звертає увагу на те, що встановлений ПК України обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, кореспондується з правом посадової (службової) особи контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених Податковим кодексом України, отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки.

Зміст наданих відповідачем актів №434 /Ж6/17-00-07-03/30981499 від 28.12.2022 та №429/Ж6/17-00-07-03/30981499 від 23.12.2022 підтверджує факт надання позивачем первинних та бухгалтерських документів, що стосуються предмета перевірки. І такі обставини повністю узгоджуються зі змістом пунктів 3.1 та 3.2 розділу 3 акту перевірки, в яких контролюючий орган повністю підтвердив достовірність та повноту визначення позивачем податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ спірного періоду.

Водночас, суд звертає увагу на те, що в силу вимог п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Всупереч наведеному, надані до матеріалів судової справи відповідачем акти, які засвідчують факт ненадання платником податків документів для перевірки, платником податків не підписані, як і не містять відомостей про його відмову від підписання таких актів.

Крім цього, пунктом 85.7 ст. 85 ПК України встановлено, що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

В матеріалах судової справи відсутні докази щодо складення в установленому порядку опису документів, наданих платником податків на запити контролюючого органу. Натомість, в додатку № 1 до акта перевірки зазначено узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки, з якого встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу були опрацьовані декларації з ПДВ з додатками, статистична звітність, видані та отримані податкові накладні за вересень 2022 року, договори з покупцями (замовниками) та постачальниками, договори оренди та ін, банківські виписки, касові документи, оборотно-сальдові відомості по рахунках 10,15,20,22,23,26,28,91,92,93,94, аналізи рахунків 20, 23, 25, 26, 28, 36, 37, 63, 68, 70, 71, 74, 79, 90, 91, 92, 93, 94 та ін, ВМД, інвойси, ТТН-ліс.

При цьому, суд критично оцінює та не бере до уваги застереження щодо охоплення перевіркою таких документів не в повному обсязі, позаяк будь-яка конкретизація з цього приводу в розрізі господарських операцій відсутня, як і не зазначено, яким чином неповнота опрацьованих документів призвела до висновків контролюючого органу щодо допущених платником податків порушень податкового законодавства.

Суд вважає необхідним вказати, що якщо контролюючий орган з наданих платником податків документів не зміг підтвердити чи спростувати задекларовані платником податків показники в податковій звітності в частині податкових зобов`язань по конкретній господарській операції, то в такому разі наслідком документальної перевірки мала б бути визначена контролюючим органом (збільшена або зменшена) сума податкових зобов`язань відповідного податкового періоду з подальшим коригуванням залишку від`ємного значення з ПДВ. У разі непідтвердження під час документальної перевірки податкового кредиту, сформованого платником податків по конкретній господарській операцій, контролюючий орган, відповідно, повинен був дійти висновку про завищення податкового кредиту, з подальшим коригуванням залишку від`ємного значення з ПДВ.

Тобто, надання платником податків фінансово-господарських документів з питань проведення документальної перевірки є необхідною умовою підтвердження задекларованих платником податків показників податкового обліку. Якщо платник податків не надав документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих таким платником сум податкових зобов`язань і податкового кредиту та визнати ці суми непідтвердженими документально.

Водночас, у даній справі відповідач, підтвердивши в цілому повноту та достовірність задекларованих платником податку сум податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ по всіх господарських операціях, як з вітчизняними контрагентами, так і з нерезидентами, повністю відмовив у наданні бюджетного відшкодування, безвідносно до аналізу конкретної господарської операції, яка, на його думку, не підтверджена документально чи не відображена/неправильно відображена в бухгалтерському обліку платника податків, а також без вжиття заходів до збільшення податкового зобов`язання та/або зменшення податкового кредиту, в частині, яка на його думку документально не підтверджена. Така позиція контролюючого органу не дає платнику податків можливості підтвердити правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах в контексті вчинених операцій, а також перешкоджає суду перевірити обґрунтованість висновку про порушення платником податків податкового законодавства.

Крім цього, враховуючи відсутність будь-якої деталізації виявлених документальною перевіркою порушень в розрізі господарських операцій та співвідносно з задекларованою позивачем сумою бюджетного відшкодування, суд критично оцінює та не бере до уваги доводи відповідача про ненадання платником податків до перевірки в повному обсязі зазначених в актах первинних і інших документів, позаяк відповідач жодним чином не мотивував, як наявність/відсутність таких документів впливає на повноту дослідження питань правомірності заявленої суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

При таких обставинах, за умови відсутності у контролюючого органу зауважень щодо фактичного здійснення чи документального оформлення конкретної господарської операції в межах перевіреного періоду, висновки акту перевірки про непідтвердження всієї суми бюджетного відшкодування суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а застосований відповідачем підхід - непослідовним та суперечливим.

Суд підкреслює, що задекларована позивачем до відшкодування з бюджету сума ПДВ в розмірі 6910125 грн платником податків була повністю оплачена, що встановлено додатком 4 до акту перевірки з відображенням даних податкових накладних та первинних документів, які підтверджують факт оплати отриманих товарів (послуг).

Щодо доводів відповідача на ст.10 акту перевірки про те, що позивач не виконав вимог ГУ ДПС у Рівненській області та не забезпечив проведення інвентаризації в присутності працівників, які проводили перевірку, а також не надав інвентаризаційного опису станом на дату завершення перевірки, суд зазначає таке.

В силу вимог п.20.1.9. п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Однак ні зазначена норма, ні інші положення ПК України не містять імперативного припису щодо проведення платником податків інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей в присутності посадових осіб контролюючого органу.

Щоправда, пп.20.1.13 п. 20.1 ст. 20 ПК України надає право контролюючим органам доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Водночас жодних доказів про те, що визначене пп.20.1.13 п. 20.1 ст.20 ПК України право контролюючого органу платник податків порушив під час проведення перевірки відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Натомість, судом встановлено, що на вимогу контролюючого органу позивачем проведено інвентаризацію активів згідно з наказом №196 від 20.12.2022 в межах предмету перевірки, тобто підтвердження законності декларування ПДВ за період вересень 2022 року, що підтверджується змістом акта перевірки (ст.10 акту).

Копії відповідних документів інвентаризації, зокрема Акт проведеної інвентаризації станом на 30.09.2022, позивачем надано під час проведення перевірки посадовим особам відповідача за місцем її проведення.

Вказане підтверджується також змістом акта перевірки. Так, в п. 2.9 акту перевірки податковим органом відображено залишки запасів за даними бухгалтерського обліку (за періоди виникнення від`ємного значення з ПДВ) станом на 30.09.2022 згідно представлених до перевірки оборотно-сальдових відомостей: 20 Виробничі запаси", 22 "МШП", 25 "Напівфабрикати", 26 "Готова продукція", 28 "Товари". А на стор.11 акта перевірки містяться посилання на представлений до перевірки ПрАТ "Єврошпон-Смига" Акт проведеної інвентаризації станом на 30.09.2022.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що контролюючий орган під час документальної перевірки мав в своєму розпорядженні як документально підтверджені відомості щодо фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, так і відображену з цього питання інформацію за даними бухгалтерського обліку платника податків.

Пунктом 14.1.231. статті 14 ПК України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Під час документальної перевірки не встановлено взаємовідносин позивача з ризиковими контрагентами, що в свою чергу підтверджує реальність господарських операцій. Відомості про операції, які відповідач вважає безтоварними, відсутні.

З досліджених судом первинних документів перевіреного періоду встановлено, що проведені господарські операції стосувалися господарської діяльності позивача з виробництва та реалізації продукції з деревини. Докази протилежного у справі відсутні. Контролюючий орган не вказав на жодну господарську операцію, яку позивач врахував при декларуванні бюджетного відшкодування за вересень 2022 року, як таку, що не має стосунку з господарською діяльністю платника податків. Водночас, навіть за умови надання до перевірки документів не в повному обсязі, відповідні відомості щодо проведених позивачем операцій наявні в розпорядженні відповідача за даними Єдиного реєстру податкових накладних, однак така податкова інформація на підтвердження висновків документальної перевірки використана не була та суду не надана.

За таких обставин суд вважає, що ні матеріали документальної перевірки, ні досліджені судом матеріали судової справи не дають підстав для висновку про відсутність зв`язку вчинених в перевіреному періоді позивачем господарських операцій з його господарською діяльністю, а також об`єктивно не підтверджують відсутності економічної (ділової) мети. Водночас, актом перевірки повністю підтверджується наявність у позивача основних засобів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, і таких обставин відповідач не заперечує.

Матеріали справи свідчать, що надані позивачем первинні документи у повній мірі розкривають зміст господарських операцій у спірний період та реальність здійснення господарської діяльності. Натомість, відповідачем не надано доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій для цієї особи, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, про не вчинення операцій, про відсутність факту надання/отримання послуг, реалізації і придбання сировини і товарно-матеріальних цінностей.

Суд зауважує, що предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Відповідно до абзацу 1 пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, у податковому обліку витрати, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та суми ПДВ, включені до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та витрати, пов`язані із цією операцією. Податковий кредит, крім іншого, має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту та витрат, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

За умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК України, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженим (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Це відповідає нормі абзацу першого ч.2 ст.77 КАС, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою абз.1 п.56.4 ст.56 ПК України, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 804/5693/16.

Оцінюючи в цілому акт документальної перевірки, який слугував підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (далі - Порядок), акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати;

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) документальної перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) документальної перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I Податкового кодексу.

Згідно з нормами розділу ІІ Порядку акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи). В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що акт перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки.

Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення.

Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2023 у справі № 815/6819/14.

Всупереч наведеному, досліджений судом акт перевірки не містить чіткого викладу фактів виявлених контролюючим органом порушень податкового законодавства, як і не містить покликань на первинні документи, якими оформлені господарські операції, що стосуються формування позивачем показників податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року, які невизнані відповідачем. Більш того, суд звертає увагу на те, що висновки пунктів 3.1 та 3.2 акту перевірки, в яких контролюючий орган підтвердив достовірність та повноту задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та податкового кредиту, суперечать висновкам п.3.3 та розділу 4 акту перевірки, в яких відповідач вказав про відсутність можливості підтвердити або спростувати задекларовані показники по рядку 19 декларації, у зв`язку з чим повністю відмовив у наданні бюджетного відшкодування. Такі висновки відповідача суд вважає взаємовиключними, а відтак неправомірними.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що ГУ ДПС у Рівненській області, приймаючи податкове повідомлення-рішення №03 від 10.02.2023 діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавство, а тому вказане рішення не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах та жодних доказів на обґрунтування прийнятих оскаржуваних рішень не надав. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений за подання цього позову.

Вирішуючи заяву про розподіл витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.32 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ч. 4 ст. 134 КАС України).

За правилами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 27.10.2023, до закінчення судових дебатів у справі, представник позивача подала до суду клопотання про долучення доказів витрат позивача на професійну правничу допомогу на суму 12945 грн, а саме: договір про надання правничої допомоги від 01.07.2022, акт приймання-передачі наданих послуг №7 від 27.10.2023, рахунок-фактура від 27.10.2023 на оплату таких послуг, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 27.10.2023.

Оцінюючи надані позивачем докази витрат на правову допомогу адвоката в цій справі, а також наведені відповідачем аргументи щодо відмови в задоволенні заяви позивача про розподіл цих витрат, викладені у запереченнях від 30.10.2023, суд враховує таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.07.2022 Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" (Клієнт) та адвокат Гуріна Людмила Володимирівна (Адвокат) уклали договір, на умовах якого Клієнт доручає, а Адвокат бере зобов`язання надавати професійну правничу допомогу з представництва та захисту інтересів Клієнта при веденні усіх справ, що стосуються інтересів останнього, уповноважуючи Адвоката на вчинення усіх (без обмеження) процесуальних дій, у тому числі, але не виключно, ознайомлення із матеріалами справи, збір доказів, складання документів, подання заяв, клопотань, участь у процесуальних діях та у судових засіданнях, оскарження судових рішень.

Правничу допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує протягом 30 днів з дати отримання акту наданих правничих послуг, що є гонораром Адвоката (п. 6.1 Договору).

Згідно з матеріалами судової справи адвокат Гуріна Людмила Володимирівна представляє інтереси Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" в цій справі на підставі ордера серія АС № 1057029 від 01.07.2022.

Згідно з актом приймання-передачі послуг (правничої допомоги) за вказаним договором №7 від 27.10.2023 Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" та адвокат Гуріна Людмила Володимирівна засвідчили факт надання адвокатом наступної правничої допомоги клієнту відповідно до умов договору:

1) Підготовка та складання позовної заяви в інтересах клієнта до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.02.2023 про відмову в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 6910125 грн (справа № 460/7066/23), - 4 год;

2) Підготовка та складання відповіді на відзив в цій справі, - 2 год;

3) Підготовка та складання додаткових пояснень у справі, - 1 год;

4) Представництво інтересів Клієнта в Рівненському окружному адміністративному суді у підготовчому та судових засіданнях 05.07.2023, 14.08.2023, 11.10.2023 - 3 год,

всього 10 годин, вартість 1 години роботи адвоката визначено як 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на день оплати, в сумі 1294,50 грн, на загальну суму 14239,50 грн.

На оплату таких послуг адвокат виставила позивачу рахунок-фактуру №8 від 15.11.2023 на суму 12945 грн.

Фактична оплата правничої допомоги адвоката у вищевказаній сумі здійснена позивачем 27.10.2023.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 12945 грн, є обґрунтованою, документально підтверджується дослідженими доказами, співмірною з предметом спору, складністю справи, значенням справи для позивача, суттю виконаних послуг, затраченим адвокатом часом на надання правничої допомоги.

Щодо наведених відповідачем аргументів про зменшення витрат на правничу допомогу, викладених у запереченні від 30.10.2023, за змістом якого відповідач просив повністю відмовити у відшкодуванні таких судових витрат, суд зазначає таке.

Доводи відповідача щодо завищення затраченого адвокатом часу на складання позовної заяви суд відхиляє як необґрунтовані та документально не підтверджені, та зауважує, що позовні заяви цього ж позивача в інших справах не були предметом судового розгляду в цій справі, а тому їх зміст та обсяг судом не оцінюються.

Фактичні обставини цієї справи свідчать, що підготовка представником позивача заяв по суті справи, а також додаткових письмових пояснень потребувала значного часу, такі документи є об`ємними, обґрунтованим, з детальним аналізом аргументів контролюючого органу, застосуванням судової практики, яка, з точки зору позивача, мала б бути врахована судом при вирішенні цієї справи. Отже, затрачений представником позивача час на підготовку таких документів суд вважає раціональним та об`єктивно необхідним.

Суд також звертає увагу представника відповідача, що відсутність чи недостатність бюджетного фінансування суб`єкта владних повноважень - відповідача не визначена процесуальним законом як підстава, яка підлягає врахуванню судом при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат. Тому, навіть за умови об`єктивного існування такої обставини, вона не дає суду підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат позивачу, на користь якого ухвалене судове рішення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 12945 грн на правову допомогу адвоката є обґрунтованими, пропорційними, необхідними і пов`язаними з розглядом цієї судової справи, а тому підстави для зменшення заявленого розміру таких витрат відсутні. З огляду на викладене, такі витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №03 від 10.02.2023, згідно з яким Приватному акціонерному товариству "Єврошпон-Смига" відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 6910125 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ за вересень 2022 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 21472 грн.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12945 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" (вул. Заводська, 1,смт. Смига, Дубенський район, Рівненська область,35680, ЄДРПОУ/РНОКПП 30981499)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 07 грудня 2023 року

Суддя Н.С. Гудима