Справа № 380/19771/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 рокусправа № 380/19771/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 31.05.2023 № UА209000/2023/000109/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209150/2023/000057.

Ухвалою від 28.08.2023 суддя позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишила без руху.

Ухвалою від 12.09.2023 суддя продовжила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі № 380/19771/23 до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Ухвалою від 26.09.2023 суддя відкрила провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.12.2022 між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO., LTD Китай (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт № BRT213005, на виконання якого на митну територію України надійшов придбаний ФОП ОСОБА_1 товар - "велосипеди з шарикопідшипниками". З метою митного оформлення придбаного товару та його випуску у вільний обіг 29.05.2023 позивач подав до митного органу електрону митну декларацію №23UA48U6 разом із відповідними супровідними документами, згідно з якими митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). За результатами розгляду поданих документів відповідач, своїм електронним повідомленням до документа МД № 23UA75U4від 29.05.2023 висунув вимогу про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості.

У відповідь на це повідомлення позивач електронним повідомленням до документа № 23UA75U4 від 29.05.2023 о 15:17:38 та листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 29.05.2023 додатково надав: висновок експерта про вартісні характеристики товару № 20-31/05-2023 від 29.05.2023; експортну митну декларацію країни відправлення № 00077644 з перекладом на українську мову; договір транспортного експедування № 0401/22001 від 04.01.2022, рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг № РФ - 16989, РФ - 16990 від 26.05.2023. Однак, за результатами розгляду поданих документів, митний орган відмовив позивачу в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, прийнявши рішення від 31.05.2023 № UА209000/2023/000109/2 про коригування митної вартості товарів за резервним методом. Вважає, що до митного оформлення позивачем були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством та які дають змогу визначити заявлену митну вартість товару по основному методу, а отже, на думку позивача, подані ним документи для митного оформлення товару слід вважати належними та достатніми для підтвердження визначення його митної вартості на підставі основного першого методу - за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 10.10.2023 (вх. № 76637), у якому зазначає, документи, що були подані до митного оформлення містили розбіжності, а також відсутні складові митної вартості, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості. На вимогу митного органу належних додаткових документів, які б спростовували виявлені розбіжності декларантом не надано. Сумніву митного органу не спростовано. Більше того, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням могли подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України і

оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів винесене з додержанням всіх норм чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO., LTD, Китай (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт № BRT213005 (далі - Контракт № BRT213005), п. 1.1 якого передбачено, що Продавець продає, а Покупець купує товар-велосипеди відповідно до цього Договору. За п. 1.2 цього Контракту товар поставляється в кількості, асортименті та за цінами, відповідно до узгоджених та підписаних сторонами Інвойсів, які є невід`ємною частиною договору. Згідно із п. 2.1 Контракту № BRT213005 ціна на товар визначається у доларах США та вказується в інвойсі. За змістом п. 3.1 Покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця у доларах США. Вид оплати відстрочка платежу - 100% оплата через 150 днів після прибуття вантажу до місця призначення. Умови поставки згідно із п. 3.3 визначаються FOB TIANJIN згідно із правилами Incoterms 2010. Відправлення товару до місця призначення здійснюється відправником, за його рахунок та входить до ціни товару.

Відповідно до рахунка-фактури від 29.03.2023, складеного до Контракту № BRT213005, предметом поставки є велосипеди, загальна вартість яких складає 77 572,00 доларів США.

ФОП ОСОБА_1 29.05.2023 через уповноваженого брокера подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA75U4, якою задекларував ввезений товар "велосипеди з шарикопідшипниками" bicycle/велосипед RACER-24" - 40 шт. (сет); bicycle/велосипед RACER-26" - 80 шт. (сет); bicycle/велосипед RACER-27.5" - 80 шт. (сет); bicycle/велосипед RACER-29" - 80 шт. (сет); bicycle/велосипед STORM- 27.5"- 200 шт. (сет); bicycle/велосипед STORM-29" - 240 шт. (сет); bicycle/велосипед HUNTER-27.5" - 81 шт. (сет); bicycle/велосипед HUNTER-29" - 165 шт. (сет); bicycle/ велосипед EVEREST-27.5"- 213 шт. (сет); bicycle/велосипед EVEREST-29" - 240 шт. (сет); bicycle/велосипед DRAGSTER-24"SUSP - 84 шт. (сет); bicycle/велосипед DRAGSTER-26"SUSP - 81 шт. (сет); bicycle/велосипед ELITE-26" - 81 шт. (сет); bicycle/ велосипед SONATA-26" - 81 шт. (сет); bicycle/велосипед ELEGANT-28" WITH BASKET (в комплекті з корзиною) - 90 шт. (сет). Для зручності транспортування поставляються у розібраному стані. Торговельна марка -CROSS, CrossBike. Виробник - TIANJIN BORUITE BICYCLE CO., LTD. Країна виробництва - CN, Китай.

На підтвердження заявлених відомостей щодо митної вартості ввезеного товару за МД № 23UA75U4 ФОП ОСОБА_1 подав наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) BRT223004-2 01.04.2023;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) BRT223004-2 від 29.03.2023;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 25/05-03 від 25.05.2023;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 26/05-02 від 26.05.2023;

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 23С040000732/00004 22.05.2023;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 260523/1 від 26 05 2023;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.03.2023;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 07.12.2022 BRT213005;

Договір про надання послуг митного брокера 0401-22 04.01.2022;

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209150/2023/000057, в якій зазначила про неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з необхідністю внесення змін у гр. 12. 43. 44. 45. 46. 47 МД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/000109/2 від 31.05.2023 відповідно до cт. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450. Не подано письмове звернення декларанта щодо внесення змін або відкликання. МД (ст. 269 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450).

31.05.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/000109/2.

У графі 33 рішення про коригування, що містить назву "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" відповідач зазначив:

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами встановлено наступне: - відповідно до п.1.2. договору купівлі-продажу №BRT213005 від 07.12.2022 (далі - Договір), "Товар поставляється в кількості, асортименті та за цінами, відповідно до узгоджених та підписаних обох сторін інвойсів. Інвойс є невід`ємною частиною договору. Підписаний обома сторонами інвойс до митного оформлення не надано; - Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. До митного оформлення для підтвердження таких витрат надано довідку про вартість транспортування №260523/1 від 26.05.2023. Тобто, відомості щодо вартість транспортних послуг документально не підтверджено - прайс-лист від 10.03.2023 №б/н, який виданий для ФОП ОСОБА_2 , суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості, в зв`язку із чим декларанту виставлена вимога про подання додаткових документів. Відповідно до ч. 2 статті 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат.- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, надати (за наявності) такі додаткові документи : - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково декларантом надіслано документи у яких виявлено наступні розбіжності: - відповідно до п.1.2. Договору транспортного експедування №0401/22001 від 04.01.2022 Конкретний перелік послуг, що надаються експедитором, вид та найменування (номенклатура) вантажів... обумовлюється та вказується у відповідній Заяві або дорученні (довіреності), листуванні наданими Клієнтом під кожне конкретне перевезення, які в свою чергу, є невід`ємною частиною цього Договору. Вказана заявка до митного оформлення не надана;- у наданому висновку від 29.05.2023 №20-31/05-2023 експерт посилається на цінові пропозиції з мережі інтернет. Відповідно до даних пропозицій ціна даного товару становить, наприклад, 275,00-345,00 китайських єн (стр 2, приклад 1). Однак експертом не досліджено чинники, які впливають на таке коливання ціни, та не проаналізовано їх придатність як об`єкту для порівняння при застосуванні заявленого методу оцінки. - у наданій експортній декларації країни відправлення № 00077644 від 01.04.2023 задекларовано велосипеди 24, 26, 27.5 та 29 дюймів. Однак у задекларованій партії наявні також велосипеди 28 дюймів, що не дозволяє співставити дану декларацію із задекларованою партією товарів. Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Митна вартість, визначена декларантом за основним методом, не може бути визнана відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 цього Кодексу. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2 ґ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 05.05.2023р. №UА500020/2023/005979, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 100,98 дол. США за шт; Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалося.

На підставі рішення про коригування, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209150/2023/000057 з причин: Неможливість завершення митного оформлення по причині внесення змін у гр. 12,43,44,45,46,47 (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару № UА209000/2023/000109/2 від 31.05.2023) відповідно ст. 55 МКУ, Постанова КМУ від 21.05.2012 № 450. Не подано письмове звернення декларанта щодо внесення змін або відкликання МД (ст. 269 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450 відмови може бути оскаржена в митному органі вищого рівня або в суді.

Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подати МП відповідно до рішення про коригування митної вартості товару № UА209000/2023/000109/2 від 31.05.2023.

Не погоджуючись з карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Митного кодексу України ( далі Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з матеріалами справи ФОП ОСОБА_1 на підтвердження митної вартості товару надав до митного органу документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту, а саме пакувальний лист (Packing list) BRT223004-2 01.04.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) BRT223004-2 від 29.03.2023; автотранспортну накладну (Road consignment note) 25/05-03 від 25.05.2023; автотранспортну накладну (Road consignment note) 26/05-02 від 26.05.2023; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 23С040000732/00004 22.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару 260523/1 від 26 05 2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу. стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 07.12.2022 BRT213005; договір про надання послуг митного брокера 0401-22 04.01.2022.

Відповідач 29.05.2023 направив позивачу вимогу про подання додаткових доказів.

У відповідь 29.05.2023 декларант подав документи: висновок експерта про вартісні характеристики товару № 20-31/05- 2023 від 29.05.2023; експортну митну декларацію країни відправлення № 00077644 з перекладом на українську мову; договір транспортного експедування № 0401/22001 від 04.01.2022, рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг № РФ - 16989, РФ - 16990 від 26.05.2023.

Щодо твердження відповідача, що "підписаний обома сторонами інвойс до митного оформлення не надано", суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1.2 Контракту № ВRТ213005 від 07.12.2022 передбачено, що товар поставляється в кількості, асортименті та за цінами, відповідно до узгоджених та підписаних обох сторін інвойсів. Інвойс є невід`ємною частиною договору.

Як видно з наданого до митного оформлення інвойсу (Commercial invoice) № BRT223004-2 від 29.03.2023 такий істить реквізити, підпис і печатку продавця

Стосовно відсутності в комерційних інвойсах підписів та печаток покупця суд вказує, що в міжнародній практиці допускається застосування рахунків (іnvoice) без підпису особи. Рахунки (іnvoice), складені нерезидентами, що подаються під час здійснення митного контролю й оформлення товарів, можуть не містити підпису.

Частиною 2 статті 7 МК України передбачено, що митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2479-ХІІ Україна приєдналась до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року.

Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад, методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках, представлених на підтвердження декларації на товари.

На дотримання зазначених рекомендацій звертає увагу Європейська економічна комісія ООН (рекомендації СЕК ООН 1982 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року №6 «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі»).

Рекомендацією СЕК ООН 2001 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах).

У постанові від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутність підпису та печатки покупця на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не є невідповідністю в поданих до митного оформлення документах, а тому не може бути підставою для відмови в митному оформленні товарів за першим методом.

Щодо посилань відповідача про те, що "прайс-лист від 10.03.2023 № б/н, який виданий для ФОП ОСОБА_2 , суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції", суд зазначає таке.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18: «До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити відомості щодо вартості товару.

Суд зазначає, що дане зауваження також є формальним та не містить роз`яснення чому без його усунення заявлена митна вартість не може бути визнана і як саме даний недолік впливає на неможливість застосування основного методу визначення митної вартості розмитнюваного товару.

Відповідачем у рішенні не зазначено як саме дана обставина впливає на неможливість розмитнення товару за ціною контракту.

Більш того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Щодо посилань відповідача стосовно того, що "до митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про вартість транспортування № 260523/1 від 26.05.2023. Тобто, відомості щодо вартість транспортних послуг документально не підтверджено", суд зазначає таке.

Згідно з пп. 3.3 п. 3 контракту від 07.12.2022 BRT213005 умови постачання визначаються FOB TIANJIN згідно з правилами Incoterms 2010, якщо інше не обумовлено сторонами в інвойсі на конкретну партію товару. Відправлення товару до місця призначення здійснюється відправником, за його рахунок та входить до ціни Товару.

До митного оформлення відповідачу була надана довідка ТОВ "Клевер Тім" про вартість транспортування від 26.05.2023 № 260523/1, відповідно до якої вартість транспортування вищезгаданого вантажу на адресу ФОП ОСОБА_2 , адрес: АДРЕСА_1 , Код ЄДРПОУ від місця завантаження (Xingang, China) до митного кордону України складає грн, 227 929, 76 у т.ч.

1) Морське перевезення вантажу за межами державного кордону України (Xingang - Gdansk) - 98 735,22 грн.

2) Додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України - 75 194,54 грн.

3) ТЕО по організації міжнародних автоперевезень вантажів Гданськ (Польща)- м/п Рава Руська (Державний кордон України) - 54 000 грн.

Крім того, позивач 29.05.2023, у відповідь на вимогу митного органу, надав додаткові документи, серед яких договір транспортного експедування від 04.01.2022 № 0401/22001 та рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг ТОВ "Клевер Тім" від 26.05.2023 № РФ - 16989, № РФ - 16990.

Згідно з п. 1.1 договору транспортного експедування від 04.01.20222 № 0401/22/001, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) та ТОВ "Клевер Тім" (Експедитор), Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським і наземним транспортом та надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів Клієнта. Конкретний перелік послуг, що надаються Експедитором, вказується, зокрема, у заявці або листуванні, наданому Клієнтом під кожне конкретне замовлення.

Відповідно до рахунка на оплату транспортно-експедиційних послуг ТОВ "Клевер Тім" від 26.05.2023 № РФ - 16989: морське перевезення вантажу за межами державного кордону України (Xingang - Gdansk) - 49367,61 грн, додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України - 37597,27 грн, ТЕО по організації міжнародних автоперевезень вантажів Гданськ (Польща)- м/п Рава Руська - 27000 грн. Згідно з рахунком від 26.05.2023 № РФ - 16990: морське перевезення вантажу за межами державного кордону України (Xingang - Gdansk) - 49367,61 грн, додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України - 37597,27 грн, ТЕО по організації міжнародних автоперевезень вантажів Гданськ (Польща)- м/п Рава Руська - 27000 грн.

Згідно з розділом ІІІ «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» Правил заповнення митної декларації, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі - Правила № 599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Аналізуючи наведені положення Правил № 599, суд вказує, що такі не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Отже, подані позивачем довідка про вартість транспортування від 26.05.2023 № 260523/1, договір транспортного експедування від 04.01.2022 № 0401/22001 та рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг ТОВ "Клевер Тім" від 26.05.2023 № РФ - 16989, № РФ - 16990, надання яких не заперечується сторонами та відображено в картці відмови, містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування та є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

За вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо непідтвердження витрат на транспортування товару.

Щодо тверджень відповідача "…заявка на перевезення, що є невід`ємною частиною договору транспортного експедування згідно з п. 1.2 Контракту - відсутня…", суд зазначає таке.

Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, заявка до Контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Така заявка не має вплив на числові визначення митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.

Щодо тверджень відповідача "…у наданій експортній декларації країни відправлення № 00077644 від 01.04.2023 задекларовано велосипеди 24, 26, 27,5, та 29 дюймів. Однак у задекларованій партії наявні також велосипеди 28 дюймів, що не дозволяє співставити дану декларацію із задекларованою партією товарів", суд зазначає, що вказані обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак неавтентичності поданих до митного оформлення документів.

Також суд зауважує, що відсутність у висновку експерта від 29.05.2023 №20-31/05-2023 аналізу всіх моделей, які зазначені в електронному інвойсі жодним чином не впливає на числові визначення митної вартості.

Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Відповідно до оскарженого рішення митний орган скоригував митну вартість товару із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на підставі МД від 05.05.2023 № UА500020/2023/005979, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 100,98 дол. США за шт; Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалося.

Проте в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру та дати взятої за основу митної декларації.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

А тому, як наслідок, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача 32 000,00 грн витрат на правничу допомогу суд враховує таке.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм висновується, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд встановив, що 14.02.2023 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладений договір № 14/02/23 про надання правової допомоги.

Відповідно до акту прийому здачі наданих послуг з правової допомоги від 08.06.2023 № 08/06/2023 адвокатом надано клієнту правничу допомогу з підготовки, складання та подачі адміністративного позову Клієнта до Львівського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/0000109/2 від 31.05.2023, а саме

1. Узгодження правової позиції;

2. Ознайомлення з наданими матеріалами Клієнта, аналіз оскаржуваних рішень, документів Клієнта, позиції Клієнта у справі, витребування у Клієнта додаткових документів;

3. Вивчення нормативно-правових актів, судової практики та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень з аналогічних справ з мстою встановлення правової позиції Клієнта, у тому числі, щодо майбутнього результату розгляду справи такої категорії у суді та доцільності звернення до суду;

4. Збір доказів, підготовка, складання та написання (оформлення), адміністративного позову Клієнта до Львівського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/0000109/2 від 31.05.2023;

5. Узгодження проекту позову з Клієнтом, підготовка додатку до позову, підготовка та організація подачі позову з додатками до нього від імені Клієнта до Львівського окружного адміністративного суду.

Всього 32 000, 00 грн.

До позову позивач додав квитанцію до прибуткового касового ордера про оплату 32000,00 грн за правничу допомогу відповідно до договору від 08.06.2023 № 108/06/23.

Разом з тим, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 32 000 гривень є досить завищеними.

Так, надані адвокатом послуги, що пов`язані із узгодження правової позиції, ознайомленням з наданими матеріалами Клієнта, аналізом оскаржених рішень, документів Клієнта, позиції Клієнта у справі, витребуванням у Клієнта додаткових документів, вивченням нормативно-правових актів, судової практики та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень з аналогічних справ з метою встановлення правової позиції Клієнта, у тому числі, щодо майбутнього результату розгляду справи такої категорії у суді та доцільності звернення до суду; збором доказів, підготовкою, складанням та написання (оформлення), адміністративного позову Клієнта до Львівського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/0000109/2 від 31.05.2023, узгодженням проекту позову з Клієнтом, підготовкою додатку до позову, підготовкою та організацією подачі позову з додатками до нього від імені Клієнта до Львівського окружного адміністративного суду, є подібними за своїм змістом та охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви.

Отже, більшість послуг, що надані на виконання умов згаданого договору, були пов`язані із підготовкою до складання позовної заяви, а тому деталізація таких (поділ на окремі частини) не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Також, суд зазначає, що адміністративна справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у відзиві вказує, що суму , яку представник позивач просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними із даною категорією спору та виконаною адвокатською роботою. Заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та неспівмірною зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яку належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 2000,00 грн.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 31.05.2023 № UА209000/2023/000109/2 про коригування митної вартості.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209150/2023/000057.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 11 658,02 грн судових витрат.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07.12.2023.

Суддя Кедик М.В.