Справа № 300/7465/23
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. справа № 300/7465/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі відповідач) про визнання протиправними дії щодо неналежного розгляду заяви від 13.10.2023 про надання безоплатної вторинної правової допомоги та щодо відмови в її задоволенні; зобов`язання розглянути лист від 29.09.2023, заяву від 13.10.2023; стягнення матеріальної шкоди в розмірі 660 000 гривень та моральної шкоди в розмірі 660 000 гривень.

Одночасно з поданням даного адміністративного позову позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову.

06.11.2023 Івано-Франківський окружний адміністративний суд відкрив провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України та відстрочив сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що звернувся до відповідача із заявою від 13.10.2023 про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги, яку повернуто на доопрацювання з тих підстав, що не надано документи, які ідентифікують особу та підтверджують належність до відповідно категорії суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу. Вважає такі дії протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що позивач звертався до відповідача за безоплатною вторинною правовою допомогою. За наслідками розгляду звернення встановлено, що позивач не надав документи, які ідентифікують особу та підтверджують належність до відповідної категорії суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу. 08.11.2023 Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради надіслано додаток до відповіді на запит від 01.11.2023 та надано відповідь про те, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиній інформаційні базі даних про внутрішньо переміщених осіб. У зв`язку з чим відповідач направив позивачу листа та повідомив про те, що він може повторно звернувся до відповідача із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, тому в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність та підстави для стягнення матеріальної і моральної шкоди, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

13 жовтня 2023 року до сектору «Івано-Франківське бюро правової допомоги» Івано-Франківського відділу надання безоплатної правової допомоги Південно-Західного управління надання безоплатної правової допомоги Західного регіонального центру надання звернувся ОСОБА_1 щодо надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги, що передбачає представництво інтересів у справі №300/7047/23.

Разом із зверненням позивач надав тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що тимчасово проживає на території Івано-Франківської територіальної громади.

За наслідками розгляду звернення позивача сектором «Івано-Франківського бюро правової допомоги» встановлено, що позивачем не надано документи, які ідентифікують особу та підтверджують належність до відповідної категорії суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу.

Західний регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повернув звернення позивача для усунення недоліків (лист за № 017/01-10/844 від 17.10.2023) (а. с. 31).

Згідно змісту листа за № 017/01-10/844 від 17.10.2023 відповідач повідомив позивача про те, що тимчасове посвідчення не є документом, який в розумінні вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» за № 509 від 01.10.2014 підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки такий підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідної форми затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» за № 509 від 01.10.2014.

Для підтвердження приналежності до категорії осіб передбачених пунктом 14 частини першої статті 14 Закону, позивачу потрібно надати довідку про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи. Рішення про надання позивачу безоплатної вторинної правничої допомоги буде прийнято протягом десяти днів з дня надходження повторного звернення та документів, що підтверджують належність до відповідної категорії суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу і документа, що ідентифікуй особу.

Крім того, у зверненнях про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 30.10.2023 позивач просив перевірити інформацію про наявність відомостей про нього, як внутрішньо перемішену особу в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб.

З метою отримання даних з Єдиної інформаційної бази про внутрішньо переміщених осіб, 31.10.2023 відповідач звернувся із запитом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Однак, Департамент соціальної політики відмовив у наданні запитуваної інформації, оскільки вона є конфіденційною (відповідь від 01.11.2023 № 16/45.1-38/1988).

07.11.2023 позивач надав письмову, Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, згоду на передачу персональних даних директору Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової.

08.11.2023 Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради надіслав додаток до відповіді на запит від 01.11.2023 та надав відповідь про те, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

У зв`язку з чим відповідач направив позивачу листа за № 017/01-10/991 від 10.11.2023, яким повідомив його про те, що він може повторно звернутися до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненнями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Позивач, вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок та умови залучення адвокатів до надання безоплатної правової допомоги встановлюються законом.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначає, відповідно до Конституції України, Закон України «Про безоплатну правову допомогу».

Цей Закон регулює правовідносини у сфері надання безоплатної правової допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правову допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правову допомогу, що встановлені цим Законом (частина 1 статті 2 Закону).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина 1). Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру (частина 2).

Стаття 14 Закону України Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначає суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають внутрішньо переміщені особи на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини 4 стаття 14 Закону України Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини першої цієї статті, мають право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 16 цього ж Закону Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» Центр з надання безоплатної правничої допомоги: надає правничі послуги безоплатної первинної правничої допомоги, визначені частиною другою статті 7 цього Закону; здійснює правопросвітництво; приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги; забезпечує складання процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу; забезпечує участь захисника під час здійснення досудового розслідування та судового провадження у випадках, якщо захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; забезпечує участь захисника в розгляді справи про адміністративне правопорушення; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, для надання такої допомоги; видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами;) приймає рішення про уповноваження працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги на надання безоплатної вторинної правничої допомоги; приймає рішення про заміну адвоката чи працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги відповідно до статті 24 цього Закону; подає клопотання до Координаційного центру з надання правничої допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 24 цього Закону; приймає рішення про припинення надання безоплатної вторинної правничої допомоги; забезпечує надання послуг з медіації у встановленому порядку; подає до Координаційного центру з надання правничої допомоги звіти про свою діяльність; виконує інші функції, передбачені Положенням про центри з надання безоплатної правничої допомоги.

Стаття 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначає порядок подання звернень про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно норм статті 18 даного Закону звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу.

У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, поштова адреса, номери засобів зв`язку, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за безоплатною вторинною правничою допомогою, та зазначається її належність до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу.

Письмове звернення підписується такою особою або її представником та подається до центру з надання безоплатної правничої допомоги особисто або надсилається поштою.

Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правничої допомоги подаються документи (копії документів, завірені в установленому порядку), що ідентифікують особу, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, та підтверджують її належність до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону.

Центр з надання безоплатної правничої допомоги має право отримувати інформацію про підтвердження належності особи до суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу з відповідних державних реєстрів.

Подання електронного звернення та копій документів, що підтверджують належність особи до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, засобами електронного зв`язку здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (частина 1).

Звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене без дотримання вимог, визначених цією статтею, повертається заявникові з відповідними роз`ясненнями протягом трьох робочих днів з дня його надходження для усунення недоліків. Після усунення недоліків звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги може бути подано повторно. У такому разі забороняється відмовляти у прийнятті звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з підстав, про які не було зазначено раніше (частина 2).

Таким чином, з аналізу статті 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» встановлено, що звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. У зверненні зазначається, серед іншого, належність особи до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правничої допомоги подаються документи (копії документів, завірені в установленому порядку), що ідентифікують особу, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, та підтверджують її належність до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону. Центр з надання безоплатної правничої допомоги має право отримувати інформацію про підтвердження належності особи до суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу з відповідних державних реєстрів. Звернення про надання такої допомоги, оформлене без дотримання вимог, визначених цією статтею, повертається заявникові з відповідними роз`ясненнями. Після усунення недоліків звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги може бути подано повторно.

Стаття 19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» встановлює порядок розгляду звернень про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, згідно норм якої, у разі звернення особи про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, яка належить до однієї з категорій фізичних осіб, визначених пунктами 1, 2, 9-29 частини першої статті 14 цього Закону, або її законного представника, патронатного вихователя/представника центр з надання безоплатної правничої допомоги протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення та документів, що підтверджують належність такої особи до відповідної категорії, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги і надсилає такій особі або її законному представнику, патронатному вихователю/представнику копію зазначеного рішення (частина 1).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги, якщо особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частинами першою - третьою статті 14 цього Закону.

Таким чином, у разі звернення внутрішньо переміщені особи про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги такій особі необхідно підтвердити належність такої особи до відповідної категорії. Неналежність такої особи до жодної з категорій осіб, передбачених частинами першою - третьою статті 14 цього Закону є підставою для відмови в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» за № 509 від 01.10.2014 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі довідка).

Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (пункт 1 Порядку).

Відповідно до пункту 6-1 даного Порядку особа, яка включена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб може замовити електронну довідку, яка підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік такої особи (далі - електронна довідка), разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом). Замовлення та формування електронної довідки здійснюється безоплатно.

З аналізу вказаних норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» за № 509 від 01.10.2014 встановлено, що документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, нормами Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» за № 509 від 01.10.2014 не передбачено, що тимчасове посвідчення про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що тимчасово прозиває на території, є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд зазначає, що відповідно до статті 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правничої допомоги подаються документи, що підтверджують належність заявника до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону. В даних правовідносинах таким документом є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до пункту 14 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» є підставою для отримання безоплатної вторинної правової допомоги на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Як встановив суд, за наслідками розгляду заяви позивача від 13.10.2023 про надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги відповідач, встановивши, що позивач до вказаної заяви не долучив довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, повідомив позивача про те, що тимчасове посвідчення не є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та з метою отримання даних з Єдиної інформаційної бази про внутрішньо переміщених осіб, 31.10.2023 відповідач звернувся із запитом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Після отримання інформації Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про те, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідач направив позивачу листа за № 017/01-10/991 від 10.11.2023, яким повідомив його про те, що він може повторно звернутися до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненнями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Таким чином, суд вважає, що в даних правовідносинах відповідача діяв в межах та у спосіб встановлених Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають учасники справи. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, аналіз вказаних положень нормативно-правових актів та зміст усіх заявлених позивачем позовних вимог, позивач не довів суду порушення відповідачем його прав щодо розгляду заяви від 13.10.2023 про надання безоплатної вторинної правової допомоги, а суд самостійно не встановив допущення відповідачем бездіяльності, яку позивач просить визнати протиправною за заявленими позовними вимогами.

Зважаючи на те, що в даних правовідносинах суд не встановив допущення відповідачем протиправних дій та бездіяльності, то, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимог зобов`язального характеру та стягнення моральної і матеріальної шкоди.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Як наслідок, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтованими, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити.

Ухвалю Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 відстрочено позивачу сплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким чином, оскільки ухвалою суду від 06.11.2023 відстрочено позивачу сплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі, то питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Суд, враховуючи обґрунтування поданого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору та враховуючи його майновий і фінансовий стан, керуючись статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору повністю.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (індекс 46003, вулиця За Рудкою, будинок 33, офіс 603, місто Тернопіль, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору повністю в адміністративній справі за № 300/7465/23.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.