Справа № 380/18942/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 рокусправа № 380/18942/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , у якій просить суд: визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_4 щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки за станом здоров`я згідно рішення ВЛК ВМК ЗР, оформленого «Довідка військово-лікарської комісії» від 19.05.2023 № 1225/1 та зобов`язати вчити дії, а саме надати відпустку за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час виконання бойових завдань позивач був поранений та проходив курс лікування. Відповідно до довідка ВЛК №1225/1: «позивач потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів». 22.05.2023 подав рапорт про надання йому відпустки, однак Командир військової частини НОМЕР_2 відмовив в його праві на відпустку. Зазначає, що відповідно до абзацу п`ятого п. 22.12 гл. 22 р. II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 визначено, що «Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно». Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Під час виконання бойових завдань позивач був поранений та проходив курс лікування. Відповідно до довідка Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.05.2023 №1225/1: «позивач потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів».

22.05.2023 подав рапорт про надання йому відпустки зв`язку із пораненням, однак Командир військової частини НОМЕР_2 відмовив в його праві на відпустку.

Вважаючи протиправні дії відповідачів щодо ненадання йому відпустки у зв`язку із пораненням, звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.9 Розділу І частини 1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі Закон) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.14 Розділу І частини 1 Закону із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно ст. 31 Розділу І частини 1 Закону начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно ст. 58 Розділу 2 частини 1 Закону командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно ст.66 Розділу 3 частини 1 Закону командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону)* в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

Згідно ст.262 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Відповідно до п.8 розділу IV Інструкції:

- з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої Наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022р. за № 1407/38743) військовослужбовці з числа тих, що перебували на лікуванні або оздоровленні (змінний склад), після лікування (оздоровлення) направляються закладами охорони здоров`я безпосередньо до військових частин за місцем їхньої служби. Про виписаних військовослужбовців командири (керівники) закладів охорони здоров`я повідомляють командирів їхніх військових частин.

Згідно 22 Розділу 12 Інструкції після одужання військовослужбовці із закладу охорони здоров`я направляються:

придатні за станом здоров`я (у воєнний час) за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до військових частин за місцем проходження служби до поранення (хвороби) або резервних (навчальних) військових частин за місцем дислокації, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають;

непридатні за станом здоров`я (у воєнний час) військовослужбовці за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до попереднього місця служби, або, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають,- до визначеного у наказі про звільнення з військової служби районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік (крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом).

Згідно п.20 Розділу 12 Інструкції не виключаються із списків особового складу військових частин і обліковуються як тимчасово відсутні особи, визначені пунктом 16 розділу II цієї Інструкції, а також:

особовий склад, який знаходиться у відрядженнях, відпустках, на навчанні (без виключення із списків особового складу військової частини) та прикомандирований до інших військових частин;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні в амбулаторно-поліклінічних закладах та лікарняних закладах військової частини охорони здоров`я в системі Міноборони (медичний пункт (служба)), медичний пункт (з ліжковим фондом), медичний взвод (рота, батальйон), військовий лазарет (усіх найменувань) (далі - медичний підрозділ військової частини);

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військових госпіталях, філіях госпіталів (усіх найменувань) (далі - гарнізонні військові заклади охорони здоров`я). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військово-медичних (клінічних) центрах усіх найменувань, а також медичних (лікувально-діагностичних) центрах (далі - військові заклади охорони здоров`я регіону). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини.

Рапорт це письмове звернення військовослужбовця до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку із цим відповідного прохання.

Відповідно до п. 11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Відповідно до абзацу п`ятого п. 22.12 гл. 22 р. II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008, (визначено, що «Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно».

Суд встановив, що відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.05.2023 №1225/1 ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

22.05.2023 позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 із проханням про надання відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.05.2023 №1225/1, однак полковником не прийнято позитивного рішення.

Закон України «Про відпустки» в преамбулі визначає, що відпустки надаються працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Внаслідок викладеного суд вважає про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру західного регіону від 19.05.2023 №1225/1 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 надати відпустку на тридцять календарних днів відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру західного регіону від 19.05.2023 №1225/1.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Оскільки позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, такий ним не сплачувався, а отже, не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру західного регіону від 19.05.2023 №1225/1.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 відпустку за станом здоров`я на тридцять календарних днів відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру західного регіону від 19.05.2023 №1225/1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович