Справа № 440/8764/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 р. Справа № 440/8764/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, по справі № 440/8764/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - відповідач, ГУПФ в Донецькій області), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ в Донецькій області №70 від 10.04.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУПФ в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період з 12.08.2008 по 17.06.2010;

- зобов`язати ГУПФ в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 03.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

В обґрунтування позову вказала, що 11.07.2022 року їй виповнилось 50 років, має загальний страховий стаж становить 30 років 11 місяців 03 дні, з яких 10 років 04 місяці 19 днів фактична зайнятість протягом повного робочого дня в шкідливих і важких умовах за Списком № 2.

У квітні 2023 року вона звернулась до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, проте рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 10.04.2023 року їй відмовлено у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років та не зараховано пільговий стаж за період з 12.08.2008 по 17.06.2010,

Вважає, що її пільговий стаж за період з 12.08.2008 по 31.12.2018, в обсязі 10 років 04 місяці 19 днів підтверджується довідкою підприємства №8-65/9 від 12.01.2023.

Крім того вважає, що на дату звернення за призначенням пенсії досягла 50 років, а тому має право на пільгову пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 13 названого Закону зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 10.04.2023 №70.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 03.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з урахуванням висновку суду про те, що позивач на момент звернення із заявою досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а також висновку суду про необхідність зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду її роботи з 12.08.2008 по 17.06.2010 у Кременчуцькій ТЕЦ ВАТ "Полтаваобленерго" за професією (посадою) машиніста крана цеху спеціалізованого ремонту.

В решті вимог - позов залишено без задоволення.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV пенсія за віком на пільгових умовах призначається жінкам, які досягли віку 55 років та мають страховий стаж не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Оскільки позивачка на момент звернення за призначенням пенсії не досягла 55 років та пільговий стаж її роботи складає 08 років 06 місяців 14 дні, відповідач правомірно відмовив їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Вважає правомірним рішення щодо не врахування до пільгового стажу роботи період роботи позивача з 12.08.2008 по 17.06.2010, оскільки у Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, до результату атестації робочих місць від 23.06.2005 № 468 невірно зазначений цех.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на них обовязок повторно розглянути заяву позивачки, оскільки позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області і відповідач не має доступу до її електронної пенсійної справи .

Позивачка правом на подання відзиву не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненні 50 років 03.04.2023 звернулася до пенсійного органу через УПФ в м. Кременчуці із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах , як працівник зайнятий на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 2 (а.с. 72).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №70 від 10.04.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недосягненням необхідного віку 55 років, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказано, що вік заявниці на час звернення за призначенням пенсії - 50 років 8 місяців, страховий стаж - 30 років 11 місяців 03 дні, пільговий стаж за Списком №2 - 08 років 06 місяців 14 днів.

До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період з 12.08.2008 по 17.06.2020, оскільки у переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, до результату атестації робочих місць від 23.06.2005 №468 невірно зазначений цех (а.с. 13).

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися з урахуванням п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, згідно якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, мають зокрема: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також суд встановив протиправність відмови пенсійного органу щодо не зарахування періоду роботи позивачки з 12.08.2008 по 17.06.2010 на Кременчуцькій ТЕЦ ВАТ "Полтаваобленерго" за професією (посадою) машиніста крана цеху спеціалізованого ремонту до пільгового стажу, а тому з метою ефективного відновлення прав позивачки вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУПФ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2023 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду з наступних підстав.

Спірним у вказаній справі є наявність у позивачки права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (стаття 12 згаданого Закону).

З 01.01.2004 законами, які впорядковують основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну окремих положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі також - Закон №1788-XII).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі також - Закон № 1058-ІV), розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114, відповідно до якого, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Проте, згідно з п. "б" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Незважаючи на те, що норми вищезазначених законів регулюють одні й ті самі правовідносини, вони суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 по зразковій справі № 360/3611/20, зміненому з мотивів та в решті залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.

Отже, оскільки позивач працювала на посадах з шкідливими умовами до 01.04.2015, на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, що є необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, ГУПФ в Донецькій області безпідставно послався на відсутність у позивача необхідного віку для при значення пільгової пенсії ( 55 років).

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірне не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи позивача з 12.08.2008 по 17.06.2010.

Судом встановлено, що пенсійним органом не враховано вказаний період, оскільки у переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, до результату атестації робочих місць від 23.06.2005 №468 невірно зазначено цех.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В силу пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності/неточності/неправильності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судовим розглядом встановлено, що надана позивачем до пенсійного органу копія трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.07.1990 міститься запис:

- від 12.08.2008 про прийняття її машиністом крана четвертого розряду в цех спеціалізованого ремонту, та що робоче місце згідно із записом №19 атестоване. Право на пільгову пенсію з Списком №2 підтверджено. Наказ №468 від 23.06.2005 (а.с. 34-39).

Відповідно до п. 13а наказу директора Кременчуцька ТЕЦ ВАТ "Полтаваобленерго" від 23.06.2005 №468 професія "Машиніст крана (кранівник)" цеху централізованого ремонту устаткування відноситься до Списку №2 розділу ХІІІ, Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство (а.с. 17-21).

Крім того, як вбачається з довідки АТ "Полтаваобленерго" від 12.01.2023 №8-65/9 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 у період з 12.08.2008 по 31.12.2018 була зайнята ремонтом котельного, турбінного (газотурбінного) устаткування за професією, посадою машиніст крана, що передбачена Списком №2 розділу ХІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (а.с.14).

Посада машиніста крана відноситься до посад, зазначених у Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 № 461.

Тобто вказаними документами підтверджується характер роботи позивачки у спірний період на виробництві за Списком № 2.

Відповідно до Переліку робочих місць, виробництв професій і посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого Наказом директора Кременчуцької ТЕЦ № 468 від 23.06.2005 року посада машиніст крана (кранівник) за Списком №2 вказана у цеху централізованого ремонту устаткування, а в записі № 19 трудової книжки ОСОБА_1 зазначено цех спеціалізованого ремонту.

Проте, різне зазначення назви цеху "централізованого ремонту устаткування" та "спеціалізованого ремонту" не спростовує обставин перебування позивача на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні в справі докази, зокрема, довідка АТ "Полтаваобленерго" від 12.01.2023 №8-65/9, наказ директора Кременчуцька ТЕЦ ВАТ "Полтаваобленерго" від 23.06.2005 №468, трудова книжка підтверджують, що позивачка у спірний період працювала на виробництві за Списком № 2, що є умовою включення цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11.05.2022 року у справі №120/1089/19-а та від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Недоліки заповнення трудової книжки в частині назви цеху, в якому працювала позивачка, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а тому не може впливати на його особисті права.

Отже, період роботи позивачки з 12.08.2008 по 17.06.2010 у Кременчуцькій ТЕЦ ВАТ "Полтаваобленерго" за посадою машиніста крана цеху спеціалізованого ремонту підлягає зарахуванню до її спеціального (пільгового) стажу.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивачки до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а тому рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 10.04.2023 №70 правомірно скасовано судом.

Доводи апелянта, що не можливості повторно розглянути заяву, оскільки позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, а орган який первинно розглядав заяву в подальшому не має доступу до її електронної пенсійної справи і не може вчинити будь яких дій, колегія суддів зазначає наступне.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Як вже зазначалось, позивач звернувся до пенсійного органу за місцем проживання із заявою про призначення пенсії.

Подана заява за принципом екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

У межах цієї справи позивач оскаржувала саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії, яке за наслідками судового розгляду визнано протиправним.

Відтак, враховуючи, що за положеннями Закону №1058-IV та постанови № 22-1 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду, а електронна пенсійна справа після призначення пенсії передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, є очевидним висновок про те, що після скасування рішення про відмову у призначенні пенсії визначеного програмним забезпеченням органу Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності, питання про призначення пенсії має розглядати орган, яким відмовлено у призначенні пенсії.

Оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області і рішення про відмову у призначенні пенсії приймалось саме ним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на наведене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року по справі № 440/8764/2023 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 по справі № 440/8764/23 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій