Справа № 460/17955/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/17955/23 пров. № А/857/17419/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 460/17955/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКомшелюк Т.О.
дата складання повного тексту рішення30 серпня 2023

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 460/17955/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту б частини 1 статі 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 57% (п`ятдесят сім відсотків) відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 32 років, з урахуванням трудового стажу при вислузі 24 (двадцять чотири) календарних років військової служби.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок з 17 лютого 2022 року призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог пункту а частини 1 статті 12 та пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та здійснити виплату пенсії у розмірі 68 % (шістдесяти восьми відсотків) сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 26 (двадцять шість) повних календарних років військової служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 1073,60грн (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 коп).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, на пропуск позивачем строків звернення до суду.

Відповідач також зазначив, що з 17.02.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, на підставі пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 57% сум грошового забезпечення, з врахуванням 24 років вислуги років та 32 років трудового стажу. Зауважив, що в розрахунок вислуги років для визначення права на пенсію за п. а ст. 12 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відділом соцзабезпечення та контролю соцвиплат ФЕУ КСВ ЗСУ до вислуги років, що враховується при визначення розміру пенсії, безпідставно включено період служби в Збройних силах (з 24.12.1997 по 16.02.2022) та 1/2 періоду навчання у ВУЗі (01.09.1988 по 18.06.1993). Оскільки у період з 18.06.1993 до моменту призову на службу в ЗСУ, позивачка працювала на посадах, що не відносяться до військової служби. Відповідно до вище зазначеного, навчальний заклад не може зараховуватись до календарної вислуги років. Тож зважаючи на вищезазначене та той факт, що в матеріалах справи відсутні дані щодо присвоєння ОСОБА_1 після закінчення навчального закладу офіцерського звання, Головним управлінням з розрахунку вислуги при призначенні пенсії позивачу період навчання у Вузі виключено. Оскільки у позивачки відсутня вислуга років, що встановлена ст. 12 Закону, а саме 25 календарних років, то пенсію Головним управлінням їй правомірно призначено з врахуванням п. б ст.12 Закону

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням норм Закону №2262 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей слідує, що пенсійним органом при призначенні пенсії мав бути врахований весь період календарної вислуги позивача, а саме 26 років 05 місяців 17 днів, який зазначений в розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію ( ОСОБА_1 ) №78 від 28.01.2022, та відповідно призначена позивачу пенсія на умовах пункту а частини 1 статті 12 Закону №2262, а не пункту б частини 1 статті 12 вказаного Закону.

При цьому, суд зазначив, що у відповідності до пункту 2.19. розділу II вказаного Положення спірні питання з приводу зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах за поданнями начальників відповідних управлінь персоналу належить до компетенції в комісія Міністерства оборони України в складі, що затверджується наказом Міністерства оборони України. На розгляд комісії виносяться тільки ті спірні питання, які не можуть бути вирішені на місці підрозділами персоналу та фінансовими органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу.

Також суд вказав, що законодавством України не передбачено право пенсійного органу на виключення з розрахунку вислуги при призначенні пенсії певних періодів, не передбачено також і право та повноваження на проведення обчислення вислуги років, перегляду та складання Розрахунку вислуги років військовослужбовцям в якому оголошується вислуга років при звільненні із Збройних Сил.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до послужного списку від 16.02.2022 року №501/3/31 призвана на військову службу 24.12.1997:

- З 24.12.1997 по 21.05.1998 перебувала на посаді оператора-топогеодезиста;

- З 21.05.1998 по 23.12.1998 - на посаді старшого писара;

- З 23.12.1998 по 25.05.2001 на посаді старшого радіотелеграфіста;

- З 25.05.2001 по 08.01.2003 на посаді радіотелеграфіста;

- З 08.01.2003 по 22.08.2005 на посаді старшого механіка взводу зв`язку;

- З 22.08.2005 по 30.12.2013 на посаді відповідального виконавця відділення оперативно-технічного та бойової підготовки штабу;

- З 30.12.2013 по 23.04.2015 на посаді відповідального виконавця відділення бойової підготовки штабу;

- З 23.04.2015 по 17.01.2018 на посаді начальника групи секретного документального забезпечення відділу охорони державної таємниці управління;

- З 17.01.2018 по 03.04.2020 на посаді начальника інформаційно-аналітичної групи;

- З 03.04.2020 по 14.06.2021 офіцер;

- З 14.06.2021 по 16.02.2022 офіцер групи аналізу та прогнозування центру моніторингу інформаційного простору та протидій управління;

- 11.02.2022 - звільнений з військової служби у запас за підпунктом "б" відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я);

- 16.02.2022 - виключений із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення.

З Наказу Командувача військ ОК Захід від 11.02.2022 №68 слідує, що вислуга років позивача у Збройних Силах становить: календарна 24 роки 01 місяць, строк навчання у ВНЗ, який зараховується до вислуги років на пенсію 02 роки 04 місяці, загальна вислуга років на пенсію 26 років 06 місяців.

В Наказі Командувача військ ОК Захід від 16.02.2022 №37 зазначена вислуга років позивача у ЗСУ: календарна 24 роки 01 місяць, строк навчання у ВНЗ, який зараховується до вислуги років на пенсію 02 роки 04 місяці, загальна вислуга років на пенсію 26 років 06 місяців.

З 17.02.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, на підставі пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 57% сум грошового забезпечення, з врахуванням 24 років вислуги років та 32 років трудового стажу.

14 березня 2023 року позивач звернулася до відповідача з заявою в якій просила з 17.02.2022 здійснити перерахунок основного розміру пенсії за вислугою років (з урахуванням положень пункту а частини 1 ст. 12 Закону №2262 ) з 68 % (шістдесяти восьми відсотків) сум грошового забезпечення за вислугу 26 (двадцять шість) повних календарних років служби, та здійснити виплату перерахованої пенсії з 17.02.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача, крім того зазначено, що в період з 18.06.1993 до моменту призову на службу в ЗСУ, позивач працювала на посадах, що не відносяться до військової служби. Зважаючи на вищевикладене та той факт, що в матеріалах справи відсутні дані щодо присвоєння позивачу після закінчення навчального закладу офіцерського звання, Головним управлінням з розрахунку вислуги при призначенні пенсії період з навчання у вузі виключено, а тому підстави у задоволенні заяви позивача відсутні.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав, для призначення позивачу пенсії за нормами пункту а частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб(далі - Закон України № 2262), то колегією суддів ураховано, що відповідно до названого пункту пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема у період з з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Частиною другою статті 17 Закону №2262-XII передбачено, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також (в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Статтею 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ №393 від 17 липня 1992 р. затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Постанова №393).

Відповідно до абзацу першого п. 2 Постанови № 393, установлено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" частини пертої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

На виконання вимог пункту 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, Міністерством оборони України видано Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/26071 (далі Положення №530).

Зазначеним Положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються відповідно до підпункту 1 пункту 2.1 розділу II Положення військова служба.

Пунктом 2.2 розділу II Положення №530 встановлено що, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової схорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України під час призначення пенсії на умовах Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.12. розділу II Положення №530 обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється: фінансово економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче.

Пунктом 2.13. розділу II Положення №530 передбачено, при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію. У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Також, згідно з Додатком 3 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (пункт 2.13) встановлено форму Розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію.

На виконання повноважень встановлених абзацом 3 пункту 2.12. розділу II Положення фінансово-економічним управлінням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України 28.01.2022 проведено обчислення вислуги років та складено Розрахунок №78 вислуги років військовослужбовця на пенсію старшого лейтенанта ОСОБА_1 , передбачений пунктом 2.13. розділу ІІ Положення №530 за формою визначеною у Додатку 3 до даного пункту, у відповідності до якого загальна вислуга позивача склала 26 років 05 місяців 17 днів.

Пунктом 2.14. розділу II Положення №530 передбачено, встановлено якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту "6" частини першої статті 12 Закону, то в розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4) зазначаються всі календарні періоди військової служби та окремо календарні періоди роботи як працівника, а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Додаток 4 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (пункт 2.14.) встановлено форму Розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років.

З наведеного слідує, що якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби має право на пенсію, що призначається відповідно пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-XII складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3), а у разі, якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту "б" частини першої статті 12 Закону №2262-XII складається розрахунок загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4).

Пунктом 2.19. розділу II Положення №530 встановлено, що вислуга років на пенсію, обчислена органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу, доводиться під підпис військовослужбовцю, який представляється до звільнення з військової служби, на звороті відповідного розрахунку.

Спірні питання щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах за поданнями начальників відповідних управлінь персоналу вирішує комісія Міністерства оборони України в складі, що затверджується наказом Міністерства оборони України. На розгляд комісії виносяться тільки ті спірні питання, які не можуть бути вирішені на місці підрозділами персоналу та фінансовими органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу.

Для винесення питання на розгляд комісії управління (відділ) персоналу з`ясовує всі обставини, пов`язані зі спірними періодами служби, подає всі документи разом з особовою справою військовослужбовця і своїми висновками до управління персоналу вищого рівня (за підпорядкованістю), яке після ретельного вивчення цього питання направляє документи на розгляд зазначеної комісії.

Відповідно до Пункту 2.20. розділу II Положення, обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років.

На виконання вказаних вище положень, Розрахунок №78 вислуги років військовослужбовця на пенсію старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 28.01.2022 був доведений під підпис позивачеві, яка представлялась до звільнення з військової служби.

Окрім того, наказами Командувача військ ОК ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 11 лютого 2022 року №68, від 16.02.2022 № 37 та від 01.06.2022 №140 про звільнення та виключення зі списків особового складу було оголошено вислугу років у Збройних Силах: календарна - 24 роки 01 місяць, строк навчання у ВНЗ, який зараховується до вислуги років на пенсію - 02 роки 04 місяці, загальна вислуга років на пенсію - 26 років 06 місяців, загальний страховий стаж і окремо вислуга років на військовій службі в вищезазначених наказах не зазначалися.

Пунктом 2.21. розділу II Положення визначено що, при виявленні помилок в обчисленні вислуги років на пенсію, що пов`язані з правом на пенсію за вислугу років, або факту зарахування до вислуги років періоду служби, не підтвердженого документами, що викликало необґрунтоване завищення вислуги років, обласні ТЦКСП повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України, який виплачує пенсію, про наявність підстав для припинення виплати призначеної пенсії, а за наявності права на подальше одержання пенсії - перераховують вислугу років, про що повідомляють орган Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії з одночасним порушенням перед відповідним управлінням (відділом) персоналу питання про внесення змін до наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зміни до наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби щодо зменшення вислуги років вносяться начальником, який видав наказ, або керівником органу, що є його правонаступником.

Відповідно абзацу другого пункту 2.21 розділу II Положення єдиною підставою щодо зменшення вислуги років звільненому військовослужбовцю є внесення змін до наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби, начальником, який видав наказ у випадку позивача даним начальником є - командувач військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, зміни у Наказ командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 11 лютого 2022 року №68 про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , в якому було визначено вислугу років останньої в цій частині не вносилися. Зазначений вище наказ не оскаржувався і є чинним.

Як наслідок, органи пенсійного органу не наділені повноваженнями щодо обчислення вислуги років, складання Розрахунку вислуги років військовослужбовцям, видання наказу про звільнення військовослужбовців з військової служби в яких оголошується вислуга років у Збройних Силах та внесення відповідних коригувань та змін до них.

Ураховуючи фактичні обставини справи та приведені вище норми Закону №2262 та Положення №530, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при призначенні пенсії позивачу пенсійний орган зобов`язаний був урахувати весь період календарної вислуги, а саме 26 років 05 місяців 17 днів, який зазначений в розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію (за формою №3) ОСОБА_1 №78 від 28.01.2022 та призначити позивачу пенсію згідно пункту а частини 1 статті 12 Закону №2262, а не пункту б частини 1 статті 12 вказаного Закону.

Пунктом а ч. 1 ст. 13 Закону №2262 установлено, що пенсії за вислугу років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як наслідок суд погоджується з доводами позивача, що розмір її пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за вислугу 26 років повинен становити 68% грошового забезпечення.

Натомість, позивачу призначено 17.02.2022 року пенсію за пунктом б частини 1 статті 12 вказаного Закону за вислугу 24 роки у розмірі 57 %.

Відносно ж доводів апеляційної скарги з приводу пропуску позивачем, встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи убачається, що позивач за захистом порушеного права звернулася до суду 26.07.2023 року, в той час коли пенсію їй призначено 17.02.2022 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено позивачу строк для подання заяви щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та наведення причин які перешкоджали звернутись позивачу у встановлений ст.122 КАС строк.

Позивач у заяві про визнання поважними причин пропуску строку від 27.11.2023 року зазначав, що при зверненні до суду виходив з приписів ч. 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ, відповідно до яких якщо перерахунок пенсії не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та /або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Також вказав, що про обставини виплати пенсії виходячи з розміру 57% грошового забезпечення позивач дізнався з листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву та відразу звернувся до суду за захистом порушеного права. Окрім того позивач вказав, що строкового обмеження у виплаті пенсії за минулий час не існує у зв`язку з чим покликався на постанови ВС ухвалені в період 2018- січень 2021 років.

Дослідивши приведені у вказаній заяві позивача доводи, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Відносно доводів позивача, які стосуються постанов Верховного Суду, ухвалених у період 2018- січень 2021 років, то колегіє суддів зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 та інших, щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, передусім, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. А отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Колегія суддів не знаходить правових підстав відступати від запропонованого Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав підходу до розуміння положень 122 КАС України у справах з питань обчислення та перерахунку пенсій.

За таких обставин, отримання позивачкою листа - відповіді від органів пенсійного фонду у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли остання почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти через понад 1 рік з моменту призначення їй пенсії у розмірі меншому ніж 68% грошового забезпечення.

Як наслідок, отримавши пенсію у розмірі 57% грошового забезпечення позивач могла дізнатися про порушення своїх прав з моменту такого отримання.

Щодо доводів позивача та висновків суду першої інстанції з приводу застосування до даних правовідносин положень статті 51 Закону № 2262, то положення приведеної норми до вказаних відносин не є застосованими, позаяк стосуються перерахунку призначених пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

У даних же правовідносинах має місце призначення пенсії позивачу з порушенням положень пункту а частини 1 статті 12 Закону №2262 та пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відповідно до яких пенсія мала б становити 68 % (шістдесяти восьми відсотків) сум грошового забезпечення, а не 57 % від грошового забезпечення згідно з пунктом б частини 1 статті 12 вказаного Закону, як призначено позивачем. Відтак, метою вказаного позову є не перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення, а приведення розміру та підстав призначеної позивачу пенсії у відповідність до законодавства на застосування якого позивач має право.

Відтак, посилання позивача на ч. 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ та на отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на її заяву не змінює моменту, з якого вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання перерахунок пенсії і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду (Постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

При цьому, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права у даних правовідносинах зумовлена власною тривалою пасивною поведінкою позивача.

Колегією суддів встановлено, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відтак, наведені у заяві підстави пропущення строків звернення до адміністративного суду є неповажними та не підтверджені належними доказами.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду у частині позовних вимог:

- про визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту б частини 1 статі 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 57% (п`ятдесят сім відсотків) відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 32 років, з урахуванням трудового стажу при вислузі 24 (двадцять чотири) календарних років військової служби, позаяк такі дії відповідача мали місце 17.02.2022 року і на час звернення позивача до суду строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України для їх оскарження сплинув;

- щодо зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу за період з 17 лютого 2022 року по 25.01.2023 року, позаяк на час звернення позивача до суду строк встановлений частиною другою статті 122 КАС України також сплинув.

Що ж стосується рішення суду першої інстанції про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок з 26 січня 2023 року, призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог пункту а частини 1 статті 12 та пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та здійснити виплату пенсії у розмірі 68 % (шістдесяти восьми відсотків) сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 26 (двадцять шість) повних календарних років військової служби, з урахуванням раніше проведених виплат, то у вказаній частині судове рішення слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених позивачем у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням обставин з приводу часткового задоволення позову та вимог апеляційної скарги, рішення суду про стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судового збору у розмірі 536,80 грн також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 460/17955/23 скасувати у частині:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту б частини 1 статі 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 57% (п`ятдесят сім відсотків) відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 32 років, з урахуванням трудового стажу при вислузі 24 (двадцять чотири) календарних років військової служби;

- зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 17 лютого 2022 року по 25.01.2023 року;

- стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судового збору у розмірі 536,80 грн;

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 460/17955/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок з 26 січня 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог пункту а частини 1 статті 12 та пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та здійснити виплату пенсії у розмірі 68 % (шістдесяти восьми відсотків) сум грошового забезпечення з урахуванням вислуги 26 (двадцять шість) повних календарних років військової служби, з урахуванням раніше проведених виплат та стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судового збору у сумі 536,80 грн - залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос