Справа № 522/20164/23-Е
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/522/349/23
УХВАЛА

04 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

представника позивача - адвоката Михайлова Г.В.,

представника відповідача Погожого Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення № 489 від 15.07.2022, який був сформований в системі «Електронний суд» 11.10.2023.

У заяві про поновлення строків звернення до суду, яка подана представником позивача адвокатом Михайловим Г.В., в обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду зазначено, що під час затримання та винесення рішення про примусове повернення позивач не знав та не міг знати про порядок та строк його оскарження. ОСОБА_2 не було надано будь-якої окремої та додаткової пам`ятки, якою б було роз`яснено порядок та строк оскарження винесено відносно нього рішення. Нарсеідов Шаберді не був належним чином ознайомлений з рішенням про примусове повернення оскільки відповідне рішення йому було вручено без присутності адвоката та без участі перекладача, що унеможливлювало належне розуміння іноземцем його змісту та порядку оскарження. Позивач вважає і вважає, що знаходився на території України на законних підставах, а тому не розумів що має оскаржити винесене відносно нього рішення про примусове повернення. Також підготовка та подача процесуальних документів до суду ускладнилася у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів особової (міграційної) справи громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.10.2023 до суду від представника відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Білоконь Н.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема просила залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача - Михайлов Г.В. просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Погожий Д. В. у судовому засіданні просив залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пункт 8 частини першої статті 240 КАС України встановлює, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом указаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13грудня2011року№17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У той же час, з урахуванням приписів статті 44 КАС України позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судовий захист, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання позовної заяви, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем оскаржується рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про його примусове повернення в країну походження № 489 від 15.07.2022, проте з позовом до суду ОСОБА_4 звернувся лише 11.10.2023.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, що під час затримання та винесення рішення про примусове повернення позивач не знав та не міг знати про порядок та строк його оскарження, йому не було надано будь-якої окремої та додаткової пам`ятки, якою б було роз`яснено порядок та строк оскарження винесено відносно нього рішення. Рішення йому було вручено без присутності адвоката та без участі перекладача, що унеможливлювало належне розуміння його змісту та порядку оскарження. Також підготовка та подача процесуальних документів до суду ускладнилася у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Разом з тим, як слідує із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, зокрема матеріалів особової справи ОСОБА_1 , копію оскаржуваного рішення № 489 від 15.07.2022 позивач отримав у день прийняття відповідачем такого рішення, а саме 15.07.2022, що підтверджується його підписом у розписці від 15.07.2022, у якій зазначено, що другий примірник рішення про примусове повернення в країну походження № 489 він отримав особисто. Також у розписці зазначено про те, що позивач зобов`язується не пізніше 13.08.2022 залишити територію України, перекладач йому не потрібен та від виконання рішення не відмовляється.

Отже, як встановлено судом, позивач отримав оскаржуване рішення 15.07.2022, однак, позовну заяву подав лише 11.10.2023 року, тобто після спливу майже одного року та трьох місяців, а тому позивачем було пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.

При цьому позивачем не спростовано належними засобами доказування факту отримання ним оспорюваного рішення саме 15.07.2022.

Щодо посилання позивача на те, що підготовка та подача процесуальних документів до суду ускладнилася у зв`язку з військовою агресією рф проти України суд зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суди не припиняли, не призупиняли своєї діяльності та продовжували здійснювати правосуддя.

Судом не встановлено обставин, що перешкоджали позивачу через запровадження в Україні воєнного стану своєчасно звернутись до суду першої інстанції в межах строку встановленого законом, починаючи з дати отримання копії оскаржуваного рішення - 15.07.2022.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22.

З огляду на наведене, суд вважає, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, зазначені позивачем, з урахуванням доказів, наданих відповідачем, є неповажними, позивачем не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від його волевиявлення чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому суд не знаходить інших підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 11 грудня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун