Справа № 520/28938/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 грудня 2023 року № 520/28938/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64,м. Харків, код 23912956), Керівника Красноградської окружної прокуратури Харківської області (вул. Бєльовська. буд. 73-А,м Красноград, Харківська область,63304, ), Державної екологічної інспекції у Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 6,м. Харків,61166, ) до Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області (вул. Волошина, буд. 33,смт Кегичівка,Харківська обл., Красноградський р-н,64003, ), за участі третьої особи: Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної військової адміністрації, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 7 пов.,м. Харків,61022 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Кегичівської селищної ради Харківської області та зобов`язати Кегичівську селищну рад Харківської області відповідно де вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ентомологічного заказника місцевого значення Бесарабський площею 5,6 га, який знаходиться поблизу села Бесарабівка Кегичівської селищної ради Харківської області та закріплення його меж в натурі (на місцевості).

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Красноградською окружною прокуратурою в ході моніторингу стану використання земель на території Кегичівської селищної ради Харківської області виявлено факт порушення законодавства в сфері охорони об`єктів природно- заповідного фонду.

Так, рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів № 562 від 03.12.1984 з метою збереження місця поселення цінних видів комах, в межах села Бесарабівка колишнього Кегичівського району, а нині Кегичівської селищної ради Харківської області створено ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський», площею 5.6 га.

В подальшому, 25.06.2005 Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області Кегичівській районній державній адміністрації Харківської області видано охоронне зобов`язання, відповідно до якого Кегичівська районна державна адміністрація Харківської області дала зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження ентомологічного заказника місцевого значення «Бесарабський».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1635-р «Про реорганізацію районних державних адміністрацій», постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1321 «Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій», розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації №5 від 12.01.2021 «Про утворення комісій з реорганізації районних державних адміністрацій Харківської області та затвердження їх персональних складів» Кегичівську районну державну адміністрацію Харківської області реорганізовано шляхом приєднання до Красноградської районної державної адміністрації Харківської області».

31.03.2021 Харківською обласною державною адміністрацією видано розпорядження №182 «Про затвердження передавальних актів Зачепилівської, Кегичівської, Сахновщинської районних державних адміністрацій Харківської області до правонаступника, Красноградської районної державної адміністрації Харківської області», яким підтверджено факт ліквідації Кегичівської районної державної адміністрації.

В період з 01.04.2021 і до березня 2023 року охоронне зобов`язання на вказаний ентомологічний заказник місцевого значення нікому не видавалося.

10.03.2023 Департаментом захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації видано Кегичівській селищній раді Красноградського району Харківської області охоронне зобов`язання №04.01-23-132/ ЕЗМЗ на ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський» площею 5,6 га.

Відповідно до п.З вказаного охоронного зобов`язання землекористувач (землевласник), зокрема, зобов`язаний: дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Крім того, згідно з п.4 цього охоронного зобов`язання землекористувач (землевласник) забезпечує охорону та збереження території (об`єкта), що перебуває у його користуванні (власності).

14.02.2023 наказом №9 Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації затверджено Положення про ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський».

Відповідно до вимог вищезазначеного Положення земельна ділянка, на якій оголошено заказник, є землями комунальної власності Кегичівської селищної об`єднаної територіальної громади, які перебувають у запасі (п.1.5), межі заказника встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, оформлюються відповідними інформаційними та охоронними знаками, вносяться до Державного земельного кадастру, відображаються у відповідних формах статистичної звітності, землевпорядній документації, ураховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій (п.1.6); землевласник забезпечує режим охорони та збереження території заказника з оформленням в установленому порядку охоронного зобов`язання щодо додержання встановленого режиму, несе відповідальність за порушення режиму території заказника та його охоронної зони, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок правопорушень (п.3.4).

Проте, наразі відповідачем землевпорядна документація на об`єкт природно- заповідного фонду ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський» не виготовлена, заходи з метою охорони та збереження територій та об`єктів відповідного заказника не вживались.

Суд вказує, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі: в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення (частина перша статті 19 Земельного кодексу України).

Згідно статті 43 Земельного кодексу України та частини першої статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Кореспондуюча норма закріплена в статті 44 Земельного кодексу України. При цьому, за правилами статті 45 Земельного кодексу України землі природно - заповідного фонду можуть перебувати у державній, комун а лілій та приватній власності.

Частинами третьою та п`ятою статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 79, частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно - заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина четверта статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд»).

Відповідно до абз. 11, 15 частини першої статі 1, 2 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно пункту «в» частини першої статті 2 Закону України «Про землеустрій» землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико - культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

В пункті «г» частини першої статті 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно пункту «в» частини першої статті 25 вказаного Закону видами документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежені, у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Частиною другою статті 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою:

а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу;

б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; витворення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Згідно частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною третьою статті 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно пункту «д» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється, зокрема, на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади. Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до вищенаведених положень законодавства до повноважень Кегичівської селищної ради належить, зокрема, питання замовлення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

До подібних висновків дійшов у тотожних правовідносинах дійшов Верховний Суд у п. 28 постанови Верховного суду від 16.03.2020 у справі № 823/1793/17.

Факт відсутності проекту землеустрою на ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський» та затвердження їх у визначеному земельним законодавством порядку підтверджується листом Кегичівської селищної ради №04- 09/1404 від 17.05.2023.

Слід також зазначити, що Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» Земельний кодекс України доповнено пунктом 24 у розділі X «Перехідні положення», відповідно до якого:«З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

є) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки.

Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.»

Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І вищевказаного Закону внесено зміни до статті 83 Земельного кодексу України, зокрема частину другу цієї статті доповнено пунктом такого змісту: «у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону». Зазначений Закон набрав чинності 27.05.2021.

У зв`язку з викладеним, землі 6 природоохоронних заказників місцевого значення, загальною площею 536,9 га, розташованих на території Кегичівської селищної ради Харківської області, у тому числі ентомологічного заказника «Бесарабський», починаючи з 27.05.2021 є землями комунальної власності.

Будучи обізнаною про вказаний факт, Кегичівська селищна рада на пленарному засіданні від 30.09.2021 прийняла рішення №3618, яким затверджено Програму формування екологічної мережі та покращення екологічного стану населених пунктів Кегичівської селищної ради на 2022-2025 роки та передбачено «фінансування заходів з виготовлення проектної документації по встановленню в натурі (на місцевості) меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду Кегичівської селищної ради» на 2022 рік та на 2023 рік у розмірі по 100 тис. грн. щороку, в т.ч. і по ентомологічному заказнику місцевого значення «Бесарабський» площею 5.6 га.

Про прийняття вказаного рішення Кегичівська селищна рада 20.10.2021 поінформувала Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації, вказане підтверджується листом №04.01-22/1444 від 25.05.2023).

Проте, в період з жовтня 2021 року і по цей час відповідачем реальних заходів щодо винесення меж ентомологічного заказник місцевого значення «Бесарабський» та закріплення їх в натурі (на місцевості) так і не вжито, а також враховуючи відсутність намірів вчинити вказані дії упродовж 2023 року, керуючись принципом розумності, тобто у даному випадку зваженості вирішення спірного питання з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу), виникла необхідність зобов`язати Кегичівську селищну раду Харківської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж ентомологічного заказника місцевого значення «Бесарабський» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Окрім того, судом встановлено, що у даному спорі має місце триваюче правопорушення, тобто проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 25.03.2008 у справі № 21-2343во07 та у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17, від 23.11.2018 у справі № 489/4756/16-а, від 11.11.2019 у справі № 487/4899/15-а, від 30.01.2020 у справі № 133/1173/17, від 28.04.2020 у справі № 822/973/17, від 15.05.2020 у справі № 361/6571/16-а.

Отже, триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з протиправної дії або бездіяльності, здійснюються безперервно. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином (постанова Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 1540/3613/18, від 30.04.2020 у справі № 461/6241/17).

Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій, у зв`язку із чим, зазвичай, це не повинно вважатися пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з позовом суб`єкта владних повноважень стосовно притягнення правопорушника до юридичної відповідальності і це, також, не може бути однозначною підставою для відмови у застосуванні державою примусових заходів, спрямованих на припинення такого правопорушення.

Таким чином, окружною прокуратурою строк звернення до суду не пропущено.

Обґрунтування підстав для звернення до суду та порушення інтересів держави.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.

У даному випадку інтерес держави полягає в необхідності забезпечення режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду, оскільки наслідком відсутності проекту землеустрою на ентомологічний заказник місцевого значення «Бесарабський» стали факти порушення режиму охорони заповідної території.

Так, відповідно до п.2.1 Положення про ентомологічного заказника місцевого значення «Бесарабський», затвердженого наказом Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації №9 від 14.02.2023 заказник оголошений з метою збереження у природному стані місця поселення цінних видів комах-запилювачів кормових та інших сільськогосподарських культур, відповідно до ст.ст.25,26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»; на території заказника забороняється будь-яка діяльність, що суперечить його цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник, і загрожує збереженню природного комплексу, зокрема: будь-яке порушення грунтового покриву, знищення та пошкодження форм рельєфу; знищення та суттєва зміна видового складу рослин та тварин без відповідних обгрунтувань; заготівля лікарських рослин та технічної сировини; застосування на території заказника та в двохкілометровій зоні навкруги всіх видів пестицидів та агрохімікатів; влаштування пасовищ; знищення і відлов всіх видів тварин, порушення умов їх оселення, гніздування, інші види користування рослин і тваринним світом, що призводять до порушення природних комплексів; будь-яке засмічення та забруднення території заказника; відвідування тер торії заказника в період розмноження тварин та ви годівлі молоді; проїзд через територію заказника поза межами доріг, стежок, просік; пошкодження окремих дерев, чагарників, трав`янистої рослинності.

Проте, в порушення вказаних норм навесні невідомими особами випалюється суха трава поблизу та частково на території заказника, а упродовж літа на території заказника місцевими жителями ведеться масова заготівля сіна, в тому числі і за допомогою тракторних косарок. Крім того, по периметру заказника для вирощування сільгосппродукції на навколишніх полях землекористувачами використовуються пестициди та агрохімікати без дотримання вимог про двокілометрову охоронну зону.

Також суд зазначає, що відповідно до Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку утворено Харківську обласну військову адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Таким органом на території Харківської області є Харківська обласна військова адміністрація. Крім того, до структури Харківської ОДА входить Департамент захисту довкілля та природокористування (далі - Департамент), основним завданням якого згідно положення, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 12.11.2020 за №737, є: забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює державне управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо - заповідного фонду України на території Харківській області відповідно до чинного законодавства.

Про необхідність визначення обласної державної адміністрації позивачем у вказаній категорії спорів підтверджується також судовою практикою (наприклад, ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №620/2379/19 та інші).

Красноградською окружною прокуратурою подається вказаний позов в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», було встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не винесенні меж ботанічного заказника місцевого значення «Бесарабський» та не закріпленні його меж в натурі (на місцевості).

Крім того, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про природно-заповідний фонд.

Статтею 35 цього Закону визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п.2 Розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №127 від 28.04.2022, інспекція здійснює нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, вимог законодавства про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема, щодо додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Також, згідно пунктів 3, 6 Розділу II вказаного Положення Державна екологічна інспекція у Харківській області має право проводити перевірки, надавати обов`язкові для виконання приписи, звертатись до суду із позовом.

Враховуючи викладене, співпозивачем в даному спорі визначена Державна екологічна інспекція у Харківській області, як орган державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159«Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» припинено повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, до повноважень якого входило здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері організації, охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду.

Поряд із цим, питання забезпечення здійснення повноважень з охорони навколишнього природного середовища на місцевому рівні та передачі функцій від територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України урегульовано Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів, у тому числі на місцевому рівні».

Так, повноваження територіальних органів центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища було передано обласним, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Таким органом на території Харківської області є Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), який згідно з п.4 Положення, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 12.11.2020 за № 737, забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на території Харківської області.

Крім того, пункт 5 Положення передбачає, що Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює державне управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо - заповідного фонду України на території Харківській області відповідно до чинного законодавства.

Також, відповідно до п.п.6.29, 6.49 Положення Департамент, як уповноважений орган державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду такі повноваження обласної державної адміністрації відповідно до чинного законодавства, зокрема: організовує проведення розроблення проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення; погоджує проекти організації та проекти утримання і реконструкції територій та об`єктів природно-заповідного фонду по категоріях, визначених законодавством; передає під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються або оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, з оформленням охоронного зобов`язання; веде державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду за рахунок державного бюджету та за кошти місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища; виконує інші передбачені законом повноваження у сфері природно-заповідного фонду; контролює органи місцевого самоврядування та надає методичну допомогу з питань здійснення наданих їм законом повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів

Крім того, п.16 Положення зазначає, що Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та його найменуванням, штампи і бланки.

Таким чином, третьою особою на стороні позивача в даному спорі є Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації. Водночас Харківською обласною військовою адміністрацією та Державною екологічною інспекцією у Харківській області та Департаментом захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації не вжито заходів щодо судового захисту інтересів держави незважаючи на очевидний характер порушень, що свідчить про її бездіяльність, тобто нездійснення захисту інтересів держави органами державної влади, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження.

Ураховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженими органами державної влади допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для внесення позову прокурором в інтересах держави.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктами владних повноважень та вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (рішення у справі «Korolev v. Russia» пункт 33; рішення у справі «Menchinskaya v. Russia», пункт 35).

Правовідносини, пов`язані з використанням та охороною об`єктів природно- заповідного фонду, становлять суспільний інтерес, а протиправна бездіяльність (якщо така буде встановлена) щодо збереження вказаних об`єктів, такому суспільному інтересу не відповідає.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно- значимого питання щодо належного забезпечення збереження об`єктів природно- заповідного фонду, оскільки пасивна поведінка позивача такому відновленню не сприяє.

Окремо слід зазначити, що Велика палата Верховного суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 виклала правову позицію щодо обґрунтування прокурором підстав для представництва інтересів держави в суді.

Зокрема, Велика палата зазначила, що прокурор звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Враховуючи викладене, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом у зв`язку із доведеною бездіяльністю вказаних компетентних органів та необхідністю невідкладного захисту інтересів держави в даному випадку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кегичівської селищної ради Харківської області та зобов`язати Кегичівську селищну рад Харківської області відповідно де вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ентомологічного заказника місцевого значення Бесарабський площею 5,6 га, який знаходиться поблизу села Бесарабівка Кегичівської селищної ради Харківської області та закріплення його меж в натурі (на місцевості).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.