Справа № 500/6837/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6837/23

08 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач2) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №81 від 19.09.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 01.02.1998 по 01.07.1998 в Малому приватному підприємстві «Дисконт» та з 02.07.1998 по 03.12.2000 в Малому приватному підприємстві «Ізотоп» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.09.2023.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, відповідач-2 відмовив у призначенні даної пенсії, у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Відмова аргументована тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи по довідці від 27.12.2000 року № 8 (з 02.07.1998 по 03.12.2000), оскільки відсутня інформація БСВ та нарахування заробітної плати по ОК-5, печатка не містить коду ЄДРПОУ, а тому загальний страховий стаж становить менше 30 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Також до вказаного рішення долучено розрахунок стажу, відповідно до якого Відповідачем-2 без жодних пояснень не зараховано до страхового стажу Позивача, окрім вищенаведеного періоду роботи, період роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998.

З огляду на викладене, позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача 2, вказує на те, що вона не несе відповідальності за заповнення внутрішньої документації підприємсва, а також зазначає, що коли у ПФУ є сумніви щодо некоректних записів у документах то орган пенсійного фонду мав би самостійно провести перевірку дійсності таких записів в таких довідках. Тому, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 16.11.2023 надіслав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог зсилаючись на те, що загальний страховий стаж позивача є не достатнім для призначення пенсії по віку відповідно до ЗУ №1058-IV від 09.07.2003. Зазначає, що спірний страховий стаж позивача зазначений у довідці №8 від 27.12.2000 не підтверджений даними форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також, на печатці організації не зазначено код ЄДРПОУ. Страховий стаж позивача становить 28 років 00 місяців 06 днів, при необхідному - не менше 30 років.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав до суду 24.11.2023 відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998 та з 02.07.1998 по 03.12.2000.

Оскільки, надана позивачем довідка від 27.12.2000 № 8, видана Малим приватним підприємством «Ізотоп», не була прийнята пенсійним органом до уваги при обчисленні страхового стажу через відсутність коду ЄДРПОУ на печатці підприємства та відсутність інформації по сплаті страхових внесків та нарахування заробітної плати по формі ОК - 5, зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998 та з 02.07.1998 по 03.12.2000 та призначити пенсію за віком з 09.09.2023 немає підстав.

Суд, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

Позивач, 12.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №81 від 19.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком так як у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Зокрема зазначено, що його страховий стаж складає 28 років 00 місяців 06 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як встановлено судом, і не заперечувалось сторонами, позивач звернувся за призначенням пенсії 12.09.2023.

Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, згідно п.п.3) п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком Пенсійним фондом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 02.07.1998 по 03.12.2000 в Малому приватному підприємстві "Ізотоп", оскільки відсутня інформація БСВ та нарахування заробітної плати по ОК-5, печатка не містить коду ЄДРПОУ.

До страхового стажу позивача також не враховано період роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998 в Малому приватному підприємстві "Дисконт", що вбачається із рохзрахунку стажу, долученому Відповідачем- 2 до рішення від 19.09.2023.

Враховуючи вищенаведене, зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи позивача з 01.02.1998 по 01.07.1998, з 02.07.1998 по 03.12.2000 та призначити пенсію за віком з 09.09.2023 року немає підстав.

Таку ж позицію викладено і у відзиві на позов.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача виходячи з наступних доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні заяви про призначення пенсії 12.09.2023, позивач, окрім довідки від 27 грудня 2000 № 8 МПП «Ізотоп» яка підтверджує те, що він дійсно працював на посаді механіка у період часу з 02.07.1998 по 03.12.2000 в МПП "Ізотоп", подав і трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Відповідно до запису № 18 трудової книжки, Позивач прийнятий на роботу на посаду механіка в МПП «Ізотоп» (підстава - наказ № 1 від 02.07.1998). Згідно із записом № 20 трудової книжки, Позивач 03.12.2000 звільнений з роботи за власним бажанням (підстава - наказ № 4 від 03.12.2000).

Щодо посилання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відсутність інформації по сплаті позивачем страхових внесків, то суд зазначає, що працівник не несе жодної відповідальності за порядок оформлення та правильність заповнення внутрішньої документації підприємства, а неточності, допущені роботодавцем при оформленні документів, не можуть бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист.

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача, підтверджений довідкою №8 від 27.12.2000.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачу безпідставно не зараховано до стажу період роботи з 02.07.1998 по 03.12.2000.

Щодо питання зарахування періоду роботи позивача у МПП "Дисконт" з 01.02.1998 по 01.07.1998, суд зазначає.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 15.02.1986, відповідно до запису № 16, позивач 01.02.1998 прийнятий на роботу в МПП «Дисконт» (підстава - наказ № 2 від 01.02.1998). Згідно із записом № 17 трудової книжки, ОСОБА_1 01.07.1998 звільнений з роботи за власним бажанням (підстава - наказ № 6 від 01.07.1998).

Відповідач, підставою відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998, зазначив відсутність ідентифікаційного коду на печатці підприємства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зарахувати період роботи позивача в МПП "Дисконт" з 01.02.1998 по 01.07.1998 до стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи архівних довідках.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору, зазначено "на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, яке було прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998, з 02.07.1998 по 03.12.2000.

Враховуючи, зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наявність у позивача умов для призначення пенсії за віком, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача ГУ ПФУ у Тернопільській області необхідно зобов`язати здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком та зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи: з 01.02.1998 по 01.07.1998, з 02.07.1998 по 03.12.2000.

Щодо дати призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач досягнув віку необхідного для призначення пенсії 08.09.2023, а звернувся за призначенням пенсії 12.09.2023 (тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку), вона має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача, сплачені згідно квитанції підлягають стягненню пропорційно на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровскій області в сумі 536,80 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №81 від 19.09.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.1998 по 01.07.1998 в Малому приватному підприємстві Дисконт та з 02.07.1998 по 03.12.2000 в Малому приватному підприємстві Ізотоп.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.09.2023.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Украни в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 536 грн 80 коп.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Украни в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 536 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49094 код ЄДРПОУ/РНОКПП 21910427);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.