Справа № 340/8387/23
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа №340/8387/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області,

відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у подальшому уточненим, до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №41 від 14 вересня 2023 року (помилково зазначена дата 14 червня 2023 року) про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України про заробітну плату народного депутата України діючого скликання від 25 серпня 2023 року №15/72-945;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01 вересня 2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України про заробітну плату народного депутата України діючого скликання від 25 серпня 2023 року №15/72-945, у розмірі 90% від заробітної плати працюючого народного депутата України заступника голови комітету Верховної Ради України з урахуванням доплати за науковий ступінь доктора наук та надбавки за почесне звання «заслужений» без обмеження граничного розміру пенсії, а також виплатити різницю пенсії, яка обумовлена таким перерахунком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є народним депутатом України 2-го скликання. Позивач вказує, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та з 2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України» у розмірі 90% місячної заробітної плати працюючого народного депутата України станом на червень 2009 року, тобто 90% від 18 595,91 грн. 25.08.2023 р. Управлінням справами Апарату Верховної Ради України позивачу видана довідка про заробітну плату народного депутата України діючого скликання №15/72-945. У вересні 2023 року позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про перерахунок йому пенсії з 01 вересня 2023 року на підставі довідки Управлінням справами Апарату Верховної Ради України від 25.08.2023 р. №15/72-945. За принципом екстериторіальності звернення позивача розглянуте відповідачем-2 та рішенням від 14.09.2023 р. №41 (у самому рішенні помилково вказана дата 14 червня 2023 року) відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим народним депутатам України з тих підстав, що чинною редакцією Закону України «Про статус народного депутата України» та постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» не передбачено проведення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати народного депутата України. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки має право на перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі поданих документів, зокрема довідки щодо розміру заробітної плати діючого народного депутата України. При цьому, позивач вважає, що згідно з положеннями ч.12 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України» такий перерахунок повинен здійснюватися без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідачем-1 відзив на позовну заяву не подано.

Представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується з позовними вимогами (а.с.27-29). Представник відповідача-2 вказує, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 14.09.2023 р. №41 про відмову в перерахунку призначення пенсії. Представник відповідача наголошує на тому, що норма абз.6 ч.12 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України» втратила чинність та не може застосовуватися до даних правовідносин, які виникли 07.09.2023 р. Представник відповідача-2 також наголошує на тому, що головним управлінням не було проведено перерахунок пенсії на підставі нової довідки, а позивачем не надано доказів того, що між ним та головним управлінням виник публічно-правовий спір з даного питання, а тому зазначені вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

24.10.2023 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.31).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 р. витребувано докази (а.с.32).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 р. №2790-ХІІ у розмірі 90% від заробітку (а.с.37).

З огляду на довідку Управління кадрів Апарату Верховної Ради України №20-19/347 від 21.08.2023 р., ОСОБА_1 здійснював депутатські повноваження як народний депутат України Верховної Ради України другого скликання з 12 травня 1994 року по 12 травня 1998 року, з 7 липня 1994 року по 12 травня 1998 року працював на посаді заступника голови Комітету Верховної Ради України з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та соціального розвитку села; доктор технічних наук; заслужений працівник сільського господарства України (а.с.51).

Указом Президента України від 13.11.1997 р. №1270/97 «Про відзначення нагородами України працівників агропромислового комплексу» ОСОБА_1 присвоєно почесне звання «Заслужений працівник сільського господарства» (а.с.11).

Згідно із дипломом доктора наук серії ДД №004106 ОСОБА_1 присуджено науковий ступінь доктора технічних наук (а.с.12)

Управлінням справами Апарату Верховної Ради України видано ОСОБА_1 довідку про заробітну плату народного депутата України діючого скликання від 25.08.2023 р. №15/72-945 (а.с.18, 52).

07.09.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням заробітної плати народного депутата України (а.с.44-45). До заяви додано Глевахівської селищної ради від 17.07.2023 р. №323 (а.с.50), довідку Управління кадрів Апарату Верховної Ради України №20-19/347 від 21.08.2023 р. (а.с.51), довідку Управлінням справами Апарату Верховної Ради України від 25.08.2023 р. №15/72-945 (а.с.52).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №41 від 14.06.2023 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 07.09.2023 відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України» ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії в зв`язку з відсутністю права, зокрема Законом №2790 та Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», проведення перерахунків пенсій особам, яким було раніше призначено пенсію відповідно до Закону №2790, не передбачено (а.с.17, 67). Рішення мотивоване тим, що норма перерахунку призначених пенсій народним депутатам України містилася в абзаці 6 частини 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 р. №2790-ХІІ, у редакції, яка діяла на час призначення пенсії від 11.06.2009 р. №1254-VI. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148-VIII внесено зміни до частини 12 статті 20 Закону №2790, згідно з якими пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону №1058. Відтак норма перерахунку призначених пенсій народним депутатам України згідно абзацу 6 частини 12 статті 20 Закону №2790 втратила чинність.

Під час розгляду справи судом встановлено, що фактично рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №41 винесено 14.09.2023 р., а не 14.06.2023 р., як зазначено у самому рішенні.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються: основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень визначені Законом України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 р. №2790-ХІІ (далі за текстом Закон №2790).

В оскаржуваному позивачем рішенні зазначено, що на час призначення пенсії Закон №2790 діяв у редакції Закону №1254 від 11.06.2009 р.

Відповідно до абз.1, 6 ч.12 ст.20 Закону №2790, у редакції, чинній на час призначення пенсії, при досягненні встановленого законом пенсійного віку за наявності трудового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 80 відсотків місячної заробітної плати працюючого народного депутата на момент призначення пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія за віком та по інвалідності збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку, але не більше 90 відсотків зазначеного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії. Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до солідарної системи нараховуються з усієї суми заробітної плати народного депутата у Верховній Раді України.

У разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється з усієї суми заробітної плати працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. №76-VIII, пунктом 28 якого визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІ, який набрав чинності 28.03.2015 р., встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

11.10.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148-VIII, яким частину дванадцяту статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» викладено в такій редакції: « 12. Пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд враховує, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, нова редакція положень №2790 суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа народних депутатів, яким пенсія призначена до набрання чинності вказаних законів.

У рішенні від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 у справі №1-28/2008 Конституційний Суд України вказав, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України).

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 р. №5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Окрім того, Конституційний Суд України у рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій слідує, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, внесені зміни повинні стосуватись саме порядку призначення пенсії у разі реалізації особами права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 р. у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996 р., якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до п.п.21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch v. the United Kingdom» №44277/98, п.37).

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України про заробітну плату народного депутата України діючого скликання від 25.08.2023 р. №15/72-945. При цьому відповідно до положень абз.6 ч.12 ст.20 Закону №2790, у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, такий перерахунок повинен здійснюватися без обмеження граничного розміру пенсії.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято протиправне рішення та безпідставно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії на підставі нової довідки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073,60 грн (а.с.6), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято протиправне рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №41 від 14 вересня 2023 року (помилково зазначена дата 14 червня 2023 року) про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 07.09.2023 відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (м. Фастів, Київська область, вул. Саєнка Андрія, 102, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01 вересня 2023 року на підставі довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України про заробітну плату народного депутата України діючого скликання від 25 серпня 2023 року №15/72-945, у розмірі 90% від заробітної плати працюючого народного депутата України заступника голови комітету Верховної Ради України з урахуванням доплати за науковий ступінь доктора наук та надбавки за почесне звання «заслужений» без обмеження граничного розміру пенсії, а також виплатити різницю пенсії, яка зумовлена таким перерахунком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 07 грудня 2023 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ