Справа № 460/23847/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2023 року м. Рівне №460/23847/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у періоди з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії, зарахувавши до стажу роботи період роботи з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців; визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 31.12.2019 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії із врахуванням страхового стажу за періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 31.12.2019.

Ухвалою суду від 12.10.2023 позовна заява була залишена без руху. 18.10.2023 позивачем подано заяву про відстрочення судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Ухвалою суду від 23.10.2023 звільнено позивача від сплати судового збору; відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За змістом позовної заяви вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що у період з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990 він працював у районах Крайньої Півночі, що підтверджується записами трудової книжки, що на його думку є достатнім для врахування пенсійним органом. Вважає, що відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до страхового стажу з урахуванням кратності 1,5. Також зазначає, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 31.12.2019 у повному обсязі. Зауважує, сплачував всі необхідні платежі, зокрема фіксовану суму єдиного податку (фіксований патент), перебував на спрощеній системі оподаткування. Оскільки з 28.12.2007 перебуває на обліку у пенсійному органі отримуючи пенсію за віком, то був звільнений від сплати єдиного внеску, однак вважає, що вказаний період здійснення підприємницької діяльності також підлягає зарахуванню. Вказує, що у липні 2023 року звернувся до відповідача з заявою щодо зарахування зазначених періодів з урахуванням рішення суду у справі №460/9743/21, однак листом №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023 отримав відмову. За наведеного, вважає дії відповідача протиправними та просить позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позов не визнало з підстав наведених у листі №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023. Зауважує, що позивач із заявою відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до управління не звертався. Вважає, що управління протиправних дій не вчиняло, оскільки діяло в межах чинного законодавства. За наведеного, просило в позові відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 28.12.2007, на підставі заяви від 16.01.2008, призначено пенсію за віком на пільгових умовах (за роботу в районах Крайньої Півночі), розмір якої визначено згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 у справі №460/9743/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлене листом від 14.05.2021 № 3559-3103/-Д-02/8-1700/21, в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 12.11.1990 по 31.12.1992. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1991 по 31.12.1992 (один рік роботи зарахувати як за один рік при обчисленні стажу, який дає право для отримання пенсії за віком). В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі №460/9743/21 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 12.11.1990 по 01.01.1991 (один рік роботи зарахувати як за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право для отримання пенсії за віком). В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 залишено без змін.

Рішення суду у справі №460/9743/21 набрало законної сили 26.10.2022.

12.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою у якій просив зарахувати до страхового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990 з урахуванням кратності 1,5 та зарахувати до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 1998 року по 30.09.2017.

Листом №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023 відповідач повідомив, що до страхового стажу для обчислення пенсії враховано, зокрема, періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 31.07.1981 по 11.11.1990, з 01.01.1993 по 16.05.1997 на підставі записів трудової книжки. Період роботи в таких районах з 29.10.1982 по 05.03.1990 зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні - один рік роботи за один рік і шість місяців на підставі архівної довідки Центру зберігання документів з особового складу від 05.02.2007 №Д-163. Інші періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховано до страхового стажу календарно - згідно з записами трудової книжки, тобто в одинарному розмірі, оскільки відомості про укладення договорів про роботу в районах Крайньої Півночі в матеріалах пенсійної справи відсутні. Зазначено, що період роботи в районі Крайньої Півночі з 12.11.1990 по 31.12.1992 до страхового стажу не було враховано, оскільки запис про такий період роботи внесено в трудову книжку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (запис № 27 про звільнення з роботи не завірений печаткою установи, у якій позивач працював до звільнення, або печаткою відділу кадрів такої установи). З 26.10.2022 на виконання судового рішення у справі №460/9743/21 проведено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 12.11.1990 по 01.01.1991 (один рік роботи зарахувати як за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право для отримання пенсії за віком). Таким чином, з 26.10.2022 страховий стаж для обчислення розміру пенсійної виплати становить 35 років 2 місяці 27 днів (зараховано по 03.12.2015). Рішення суду у справі №460/9743/21 виконано у межах покладених зобов`язань. Щодо зарахування стажу здійснення підприємницької діяльності, вказано, що згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, копія якого наявна у пенсійній справі, з 22.05.1998 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а з 24.12.2019 припинив підприємницьку діяльність. На основі платіжних доручень про надходження коштів до бюджету Пенсійного фонду України, в тому числі частки фіксованого податку, сплачених позивачем за себе, визначено позначки про страховий стаж за січень-грудень 2004 року, березень-грудень 2005 року, січень-жовтень 2006 року, січень-червень 2007 року, січень 2010, березень-грудень 2010 року, лютий - грудень 2011 року, січень - грудень 2012 року. Враховуючи вимоги законодавства, до страхового стажу враховано періоди здійснення підприємницької діяльності на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування спірних періодів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, в частині позовних вимог щодо незарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990, а саме один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час звернення (далі - Закон №1058-IV).

За правилами пункту 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.

Так, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 і від 26 вересня 1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 від 30.07.1970, він працював, зокрема:

- з 31.07.1981 по 01.01.1982 плотником 3 разряда Аркагаменского участка СУОР Магаданотделстрой (мовою оригіналу) записи №9-10;

- з 01.01.1982 по 20.10.1982 плотником 3 разряда СУОР треста Магадансткой (мовою оригіналу) записи №11-12;

- з 06.03.1990 по 18.06.1990 плотником Ремонтно-строительного кооператива Ремстройелектро Магадан (мовою оригіналу) записи №20-21;

- з 19.06.1990 по 19.10.1990 плотником-бетонщиком кооператива Енергоремстрой Магадан (мовою оригіналу) записи №22-23;

- з 20.10.1990 по 11.11.1990 плотником-бетонщиком 4 разряда ПСК Снабстройсервис Магаданглавснаб (мовою оригіналу) записи №24-25.

Сторонами не заперечується, що місцевість, де працював позивач у спірні періоди, відносилась до районів Крайньої Півночі.

З огляду на вищенаведені норми права, слідує, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 у справі № 590/871/17, від 07 червня 2018 у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 у справі № 302/662/17-а, від 27 липня 2022 у справі № 560/755/19 та інших.

Судом встановлено, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі за період з 31.07.1981 по 01.01.1982 (5 років 1 день), з 01.01.1982 по 20.10.1982 (9 місяців 1 день), з 06.03.1990 по 18.06.1990 (3 місяці 13 днів), з 19.06.1990 по 19.10.1990 (4 місяці 1 день), з 20.10.1990 по 11.11.1990 (22 дні) - підтверджено записами трудової книжки №№9-12, 20-25.

Матеріалами справи також підтверджено, що вказані періоди зараховано позивачу без урахування кратності 1,5.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, зазначених вище періодів роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчислені рік роботи за один рік і шість місяців з мотивів, наведених у листі №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023, є протиправними.

За наведеного, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають до задоволення.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 31.12.2019, суд зазначає таке.

Суд враховує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі №460/9743/21, залишено без змін рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 в частині позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 02.06.1998 по 31.12.2017.

Однак, в межах розгляду даної справи ОСОБА_1 на обгрунтування позовних вимог в зазначеній частині, вказує інші підстави.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

За наведеного, суд вважає, що спірне питання підлягає вирішенню та зазначає наступне.

У статті 1 Закону №1058-IV, яка містить визначення термінів, що у ньому вживаються, зазначено:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід);

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За правилами статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема:

громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру;

фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що cтрахувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону;

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону № 1058-IV cтрахові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регламентовано приписами статті 21 Закону № 1058-IV.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина 1 статті 21 Закону № 1058-IV).

У відповідності до приписів частина 5 статті 21 Закону № 1058-IV центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

За правилами частини 1 статті 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з підпункту 3 підпункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва №727/98 від 03.07.1998, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №793 від 03.10.2018 внесено зміни до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, пункт 4 доповнено абзацом наступного змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.

На підставі аналізу наведених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності за таких умов:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 22.05.1998, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Дата припинення підприємницької діяльності 24.12.2019.

Відповідно до форми РС-право і довідки форми ОК-5, до страхового стажу позивача взагалі не зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 22.05.1998 по 31.12.2003.

З 01.01.2004 по 31.12.2004 відповідно до форми РС-право, страховий стаж позивача становить 1 місяць 16 днів, однак згідно з довідкою форми ОК-5, у вказаний період позивачем сплачено страхові внески. У наступні періоди, зараховано пропорційно до сплати страхових внесків, а саме: з 01.03.2005 по 31.10.2006 - 2 роки 13 днів, з 01.01.2007 по 30.06.2007 12 днів, за 2010 рік 6 місяців 10 днів, з 01.02.2011 по 31.12.2012 1 рік 11 місяців, з 01.12.2015 по 31.12.2015 1 місяць.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Рівненській області №2003/АП/17-00-61 від 30.03.2021, ФОП ОСОБА_1 за період з 02.06.1998 по 31.12.2004: сплачував податки по фіксованому патенту, зокрема за 1998 рік 527,00 грн, за 1999 рік 1200,00 грн, за 2000 рік 900,00 грн, за 2001 рік 900,00 грн, за 2002-2004 роки 0,00 грн. Платником подавались звіти №1712-Д/3 від 29.01.1999, №199-Д/3 від 12.01.2000, №26Д від 03.01.2001, №285 від 09.01.2002, №790 від 10.02.2003, №177 від 30.01.2004, №6 від 17.01.2005.

При цьому, суд звертає увагу, що перебуваючи на обліку в податковому органі як суб`єкт підприємницької діяльності, позивач подавав відповідну звітність, зокрема за 2002-2004 роки.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Рівненській області №129/ЗПІ/17-00-24-10-07 від 07.12.2022, ФОП ОСОБА_1 з 1998 року по 2011 рік здійснював підприємницьку діяльність за способом оподаткування фіксованим розміром податку, шляхом отримання фіксованого патенту, а в період з 2012 року по 2019 рік перебував на спрощеній системі оподаткування. Зокрема за період з 2005 року по 2019 рік здійснював підприємницьку діяльність: 2005-2008 роки, 2009 рік (02,03,05-12 місяці), 2010 рік (01-11 місяці) шляхом шляхом сплати фіксованого патенту, а 12 місяць 2011 року - загальна система; 2012-2019 роки шляхом сплати єдиного податку (спрощена система оподаткування обліку та звітності).

Таким чином, суд вважає, що періоди провадження підприємницької діяльності позивача з 22.05.1998 по 27.12.2007 підлягають зарахуванню до трудового стажу, позаяк матеріалами справи достеменно встановлено, що у вказаний період ОСОБА_1 сплачував податки по фіксованому патенту, що підтверджується листами податкового органу.

Окрім того, суд вважає, що позивач зі свого боку вчинив всі залежні від нього дії для підтвердження факту зайняття підприємницькою діяльністю та сплати ЄСВ.

Відсутність даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску) сама по собі не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки така інформація відсутня не з вини позивача, тобто у зв`язку з обставинами, що не залежали від його волі і на які він не міг вплинути.

Оскільки, належними доказами підтверджується сплата позивачем належних платежів у вищевказаний період, тому не зараховання стажу здійснення підприємницької діяльності через відсутність даних про сплату страхових внесків до ПФУ суд вважає протиправним.

Крім того, суд зазначає, що дії відповідача при відмові у зарахуванні до страхового стажу позивача відповідного періоду зайняття підприємницькою діяльністю, є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені добросовісно та розсудливо.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 01.06.1998 (як ним заявлено) по 27.12.2007.

Що стосується решти періоду, то суд зауважує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI визначає, що до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону № 1058-IV пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абзац 22 статті 1).

Розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону № 1058-IV та положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, досягнення особою пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV) передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

У зв`язку з цим застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати. Визначення статусу пенсіонера за віком, передбачає необхідність отримання особою саме страхової виплати у формі пенсії.

Тому, частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI передбачає сплату єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування при досягненні віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV, виключно на добровільних засадах.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що оскільки з 28.12.2007 перебуває на обліку у пенсійному органі отримуючи пенсію за віком, то був звільнений від сплати єдиного внеску, однак вважає, що вказаний період здійснення підприємницької діяльності підлягає зарахуванню.

Як вже зазначалось судом, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 28.12.2007.

Оскільки, з дати призначення пенсії позивач звільнений від сплати єдиного внеску в силу закону, то підстав для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 28.12.2007 немає.

За наведеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням вищенаведених правових норм, відсутні правові підстави для зарахування стажу підприємницької діяльності позивача з 28.12.2007 по 24.12.2019 (дата припинення підприємницької діяльності).

Відтак, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Щодо покликань відповідача про те, що позивач із заявою відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до управління позивач не звертався, суд зазначає таке.

Аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023 свідчить про розгляд заяви позивача в порядку Закону України Про звернення громадян.

Порядок подання та перелік документів, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, передбачений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, незалежно від наявності права особи на перерахунок пенсії, законодавством передбачена обов`язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом. Отже, з наведеного слідує, що за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем не було прийнято відповідного рішення.

Зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити його намір. Крім того, важливим є й те, що до заяви було долучено ряд документів, що відповідачем не заперечується.

При цьому, суд зауважує, що зі змісту листа пенсійного органу №29322-26336/Д-02/8-1700/23 від 16.08.2023 є очевидним, що відповідач не вбачає підстав для зарахування спірних періодів роботи та здійснення підприємницької діяльності, тобто, фактично відмовив у зарахуванні відповідного стажу чим допустив протиправні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера, верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій, є неприпустимим.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України").

Згідно з п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування в пільговому обчисленні ОСОБА_1 стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком з урахуванням до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 31.07.1981 по 01.01.1982, з 01.01.1982 по 20.10.1982, з 06.03.1990 по 18.06.1990, з 19.06.1990 по 19.10.1990, з 20.10.1990 по 11.11.1990 на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказані періоди часу за один рік та шість місяців, починаючи з дати призначення пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 27.12.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1998 по 27.12.2007.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко