Справа № 420/23910/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/23910/23
Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Східного регіонального управління державної прикордонної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Східного регіонального управління ДПС України, в якому просив:

- визнати бездіяльність Східного регіонального управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби, передбаченої абзацом 2 п.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, протиправною;

- зобов`язати Східне регіональне управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену абзацом 2 п.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у Східного регіонального управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ) та 8.08.2022р. був звільнений з військової служби на підставі підпункту «г» п.3 ч.5 ст.26 ЗУУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років).

Позивач вказав, що його вислуга років станом на 13.08.2022р. складає: календарна 21 рік 11 місяців 15 днів; пільгова 05 років 11 місяців 08 днів, однак відповідач не виплатив йому одноразову грошову допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та незаконними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано бездіяльність Східного регіонального управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби, передбаченої абзацом 2 п.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, протиправною.

Зобов`язано Східне регіональне управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену абзацом 2 п.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

В апеляційній скарзі Східне регіональне управління ДПС України (ВЧ НОМЕР_1 ), посилаючись на порушення норм права, просять рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як військовослужбовець, що фактично звільнений з військової служби «через сімейні обставини чи інші поважні причини», а саме у зв`язку із необхідністю виховання дитини віком до 18 років, за наявності календарної вислуги років 27 років 10 місяців 02 дні (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз.2 п.2 ст.15 Закону №2011-XII.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 у період з 28.08.2000р. по 13.08.2022р. проходив військову службу в Прикордонних військах, Державній прикордонній службі України.

Наказом Голови ДПС України від 8.08.2022р. за №839-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці на висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом Начальника Східного регіонального управління ДПС України №325-ОС від 12.08.2022р. ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та віх видів забезпечення, та встановлено, що останнім днем проходження військової служби 13.08.2022р.. При цьому, вислуга років на 13.08.2022р. становить календарна: 21 рік 11 місяців 15 днів; пільгова: 4 роки 6 днів; всього: 25 років 11 місяців 21 день.

Наказом Начальника Східного регіонального управління ДПС України №350-ОС від 26.08.2022р. Про особовий склад внесено зміни до Наказу за №325-ОС від 12.08.2022р., виклавши зміни в такій редакції:

«Вислуга років станова на 13.08.2022р. становить: календарна: 21 рік 11 місяців 15 днів; пільгова: 5 років 11 місяців 8 днів; всього 27 років 10 місяців 2 дні».

16.08.2023р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.

5.09.2023р. ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь за №11/С-324-294 від 29.08.2023р., в якій зазначено, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав.

Не погоджуючись із такими діями прикордонної служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій Східного регіонального управління ДПС України у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами ч.1,2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (надалі Закон №2011) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз.2 п.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, зокрема із числа осіб, які перебували на службі в Державній прикордонній службі України.

За правилами пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2262-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Пунктом 10 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» за №393 від 17.07.1992р. встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Судова колегія зазначає, що в даній адміністративній справі спірним питанням є встановлення факту наявності у особи права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вказані вище норми законодавства у своїй сукупності свідчать про те, що військовослужбовець, який звільнений з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та який має вислугу 10 років і більше, має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається із матеріалів справи, що у ОСОБА_1 на день звільнення зі служби була наявна достатня вислуга років для отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбачено абз.2 п.2 ст.15 Закону 2011-ХІІ, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

У контексті оцінки доводів апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційних скарг апелянти посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного регіонального управління державної прикордонної служби залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко