Справа № 120/10078/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 грудня 2023 р. Справа № 120/10078/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що відповідно до вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 11.08.2021 №Ф-6505-17, сформованою ГУ ДПС у Вінницькій області, у ОСОБА_1 наявний податковий борг у розмірі 37788,74 грн.

Водночас, на переконання сторони позивача, відсутні підстави для сплати ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, єдиного внеску, оскільки він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте підприємницькою діяльністю з 2000 року не займався та не отримував дохід від такої діяльності. При цьому, фізичних осіб-підприємців, які обрали загальну систему оподаткування і не отримували доходу, дискримінували по відношенню до фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та не отримували доходу.

Посилаючись на приписи абз. 1, 2 п. 9-15 Закону №2464 (у редакції Закону №592-ІХ), представник позивача зазначає, що законодавчо вирішено списати зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску фізичних осіб-підприємців, які обрали загальну систему оподаткування та не отримували доходу упродовж з 01.01.2017 по 01.12.2020. Однак, позивач не скористався зазначеною можливістю щодо списання зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки йому було невідомо про існування боргу, адже вимога про сплату боргу отримана лише 15.06.2023.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вважає, що вимога про сплату боргу з єдиного внеску від 11.08.2021 №Ф-6505-17 є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 17.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

04.08.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечував та просив відмовити в його задоволенні повністю. Мотивуючи свою позицію, ГУ ДПС у Вінницькій області зазначає, що ФОП ОСОБА_1 з 04.05.1995 по 17.05.2023 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями із АІС Податковий блок та витягом з ЄДР. Як зазначає представник відповідача, платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464). Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону №2464).

Сума боргу з Єдиного соціального внеску (коду платежу 71040000) ОСОБА_1 складає 37788,74 грн., який виник в результаті проведення нарахувань, в тому числі по термінах сплати: 09.02.2018 р. - 8448,00 грн.; 19.04.2018 р. - 2457,18 грн.; 19.07.2021 р. - 2457,18 грн.; 19.10.2018 р. - 2457,18 грн.; 21.01.2019 р. - 2457,18 грн.; 19.04.2019 р. - 2754,18 грн.; 19.07.2019 р. - 2754,18 грн.; 21.10.2019 р. - 2754,18 грн.; 20.01.2020 р. - 2754,18 грн.; 21.04.2020 р. - 2078,12 грн.; 20.07.2020 р. - 1039,06 грн; 19.10.2020 р. - 3178,12 грн.; 19.01.2021 р. - 2200,00 грн.

Оскільки, згідно даних інформаційної системи податкового органу, в картці особового рахунку платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 31.10.2020 рахувався борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код платежу 71040000) в сумі 35588,74 грн. Станом на 31.01.2021 сума боргу (недоїмки) збільшилась за рахунок поточних нарахувань на 2200 грн., тому було сформовано та направлено платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6505-17 від 11.08.2021 на суму 37788,74 грн.

Оскільки, ОСОБА_1 не надано доказів того, що він є найманим працівником і платником єдиного внеску за нього є роботодавець, то відповідач вважає, що вимога про сплату боргу по єдиному внеску №Ф-6505-17 від 11.08.2021 є правомірною.

Також за змістом відзиву сторона відповідача заперечує щодо стягнення з ГУ ДПС у Вінницькій області витрат на правничу допомогу, оскільки розмір таких витрат не відповідає ознакам співмірності та розумності.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що у період з 04.05.1995 по 17.05.2023 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно з даними інтегрованої картки платника податків у позивача наявна заборгованість по єдиному соціальному внеску за періоди з І кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року в загальній сумі 37788,74 грн.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6505-17 від 11.08.2021 на суму 37788,74 грн.

Вважаючи вищезазначену вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись з приводу заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами абзаців першого, третього - п`ятого частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

03.06.2020 опубліковано Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-ІХ, яким законодавець визнав дискримінаційними норми закону про ЄСВ, стосовно нарахування та сплати єдиного соціального внеску фізичними особами-підприємцями, які не отримують дохід (далі - Закон №592-ІХ), та вніс наступні зміни до пункту 2 частини першої статті 7 Закону, а саме: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З пояснювальної записки до проекту Закону №592-ІХ вбачається, що його прийняття обумовлено, зокрема тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

Крім цього, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ доповнено пунктом 9-15.

Так, згідно з абзацами першим та другим пункту 9-15 Закону № 2464-УІ (у редакції Закону №592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом №592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Законом України від 04.12.2020 №1072-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 04.12.2020 №1072-ІХ внесено зміни до п. 9 прим. 15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Цими змінами процедури, передбачені при списанні сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів і пені на виконання вимог Закону України від 13.05.2020 №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» продовжені до 01.03.2021.

Відповідно до внесених Законом №1072-ІХ змін підлягають списанню у порядку, визначеному Законом №2464-VІ, несплачені станом на 01.12.2020 суми недоїмки, нараховані фізичним особам - підприємцям (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та особам, які провадять незалежну професійну діяльність, за період з 01.01.2017 до 01.12.2020, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо дотримано такі умови:

- такими платниками у відповідних місяцях періоду з 01.01.2017 до 01.12.2020 не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб;

- якщо до 01.03.2020 подано необхідні документи, а саме:

а) для фізичних осіб - підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування):

- заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, яка подається державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця (якщо така заява не подавалася раніше);

- заяву про списання заборгованості;

- звітність відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону №2464-VI за період з 01.01.2017 до 01.12.2020, які подаються до податкового органу за основним місцем обліку (якщо така звітність не подавалася раніше або була подана з помилками).

Отже, законодавець визначив, що фізичні особи-підприємці, які обрали загальну систему оподаткування і не отримували доходу, дискримінували по відношенню до фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та не отримували доходу.

Таким чином законодавчо вирішено списати зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску фізичних осіб-підприємців, за визначених законодавцем умов і процедурою.

Тобто, передумовою для списання несплаченої суми недоїмки, нарахованої платникам єдиного внеску, є звернення платника із відповідною заявою до контролюючого органу, а також подання державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи-підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу звітності.

Таким чином, норми вказаного законодавства передбачають здійснення певних активних дій з боку суб`єкта господарювання спрямованих на реалізацію вказаних положень.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19 сформулював наступний правовий висновок: особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Суд звертає увагу, що Закон України від 13.05.2020 №592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", відповідно до п. 1 його "Прикінцевих положень" набрав чинності з 01.01.2021. Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6505-1 від 11.08.2021, згідно з якою позивачу визначено грошове зобов`язання з єдиного соціального внеску за 2018, 2019, 2020 роки в загальному розмірі 37788,74 грн, прийнята відповідачем відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, чинній впродовж цих календарних років.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів подання до податкового органу заяви про списання несплаченої станом на 01.01.2021 суми недоїмки, нарахованої ОСОБА_1 у відповідності до пункту 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Тобто, позивач не перевірив наявність у нього недоїмки, не подав відповідну заяву та звітність з нарахування ЄСВ самостійно до 01.03.2020, у зв`язку з чим не скористався зазначеною можливістю щодо списання зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску фізичних осіб-підприємців.

При цьому, рішення про списання такої недоїмки приймається контролюючим органом після аналізу та перевірки поданих суб`єктом господарювання документів, а тому твердження про безумовне списання позивачеві такої заборгованості, на переконання суду, є помилковим.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Рішення суду сформовано: 11.12.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна