Справа № 560/10828/23
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10828/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

07 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.03.2023 № 04.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 28.02.2023 в управлінні праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII з 29.03.2023 в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 29.03.2023 №01-09-898, №01-09-899, виданих управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 08.08.2022 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

29.03.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням довідок про заробітну плату від 29.03.2023 №01-09-898, №01-09-899, виданих управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.03.2023 року №04 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058 на пенсію за віком згідно Закону №889, згідно заяви від 29.03.2023 у зв`язку з відсутністю правових підстав.

У рішенні зазначено, що час роботи в органах в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 до 04 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Розглянувши документи надані для перерахунку пенсії встановлено, що ОСОБА_1 на 01.05.2016 має 11 років 4 місяці 2 дні стажу державної служби (02.03.1990 по 03.07.2001), отже право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відсутнє.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 09.06.2023 повідомило позивача про прийняте рішення. Також вказало про те, що підстави для врахування періоду роботи після 04.07.2001 (дата набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування») в органах місцевого самоврядування до спеціального стажу для визначення права на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» відсутні. Оскільки на 01.05.2016 заявник не працював на посаді державного службовця і у заявника відсутні 20 років роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, рішенням від 30.03.2023 відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 15.07.1993 по 28.02.2023 позивач безперервно працювала на посадах в органах місцевого самоврядування (управлінні праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради), про що свідчать записи в трудовій книжці №№ 13-27, при цьому після 04.07.2001:

- продовжувала працювати на посаді спеціаліста по призначенню соціальної допомоги І категорії (призначена 30.12.2000 на підставі наказу №152 від 30.12.2000 р.);

- з 09.10.2001 переведена спеціалістом по контролю за призначенням та виплатою пенсій (наказ №138 від 08.10.2001 р.);

- 01.09.2002 переведена на посаду головного спеціаліста по контролю за правильністю призначення і виплати пенсій (наказ №172 від 05.09.2002 р.);

- 01.10.2002 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

- 01.07.2005 переведена головним спеціалістом відділу контролю за правильністю призначення і виплати пенсій (наказ №109 від 01.07.2005 р.);

- 03.01.2006 переведена головним спеціалістом по контролю за правильністю призначення і виплати пенсій відділу з питань праці та соціально-трудових відносин (наказ №2 від 03.01.2006 р.);

- 05.06.2014 переведена головним спеціалістом по контролю за правильністю призначення і виплати пенсій відділу юридичної підтримки та кадрово-правової роботи (наказ №24 від 05.06.2014 р.)

- 28.02.2023 звільнена у зв`язку з скороченням чисельності по штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №9-к від 27.02.2023 р.)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі Закон №2493-ІІІ), в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.

Враховуючи наведене, періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 09.06.2023 повідомило позивача, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідної категорій державної служби зараховано період з 02.03.1990 по 03.07.2001, тобто до 04.07.2001 (про це ж вказується і в оскаржуваному рішенні). Позивач в позовній заяві помилково вказує вимогу про зарахування до стажу періоду роботи, починаючи з 04.01.2001, оскільки такий стаж перестав рахуватись з 04.07.2001.

Отже, стаж з 04.07.2001 по 28.02.2023 також зараховується до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу»

Тому пенсійний орган помилково вказує про те, що станом на 01.05.2016 позивач не працював на посаді державного службовця.

Отже, стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає понад 10 років.

Стосовно інших позовних вимог, суд зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

У позивача (враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком) наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, оскільки стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше 10 років (фактично - понад 20 років), на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

Доводи апелянта про те, що позивач працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки.

Отже, з урахуванням того, що позивач має стаж на посаді державної служби понад 10 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є протиправними.

Щодо вимоги позивача здійснити виплату пенсії державного службовця з 29.03.2023, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII звернувся до пенсійного органу 29.03.2023, нарахування та виплата такої пенсії повинно проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 29.03.2023.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 29.03.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, з урахуванням виплачених сум.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.