Справа № 160/9487/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2023 рокуСправа №160/9487/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до спеціального (пільгового) стажу за Списком №2 ОСОБА_1 , яка оформлена у формі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010304-8/116993 від 16.11.2022, періоди роботи: «на посаді «підручного газозлектросварщика» в радгосп « 626» Васильківського району Дніпропетровської області (КСП №626», СВК « 626») з 05.12.1983 по 05.02.1984, на посаді «газозлектросварщика» в радгосп « 626» Васильківського району Дніпропетровської області (КСП №626», СВК « 626») з 22.08.1992 по 20.03.2000, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 20.03.2000 по 01.09.2000, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 11.09.2000 по 10.02.2003; на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ «Агрофірма Благо» (вона ж ТОВ «Степная Агромех») з 11.02.2003 по 19.11.2003, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 20.11.2003 по 07.05.2004;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: на посаді «підручного газозлектросварщика» в радгосп « 626» Васильківського району Дніпропетровської області (КСП №626», СВК « 626») з 05.12.1983 по 05.02.1984, на посаді «газозлектросварщика» в радгосп « 626» Васильківського району Дніпропетровської області (КСП №626», СВК « 626») з 22.08.1992 по 20.03.2000, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 20.03.2000 по 01.09.2000, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 11.09.2000 по 10.02.2003, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ «Агрофірма Благо» (вона ж ТОВ «Степная Агромех») з 11.02.2003 по 19.11.2003, на посаді «газозлектросварщика» в ТОВ « 626» з 20.11.2003 по 07.05.2004.
В обґрунтування позову зазначено про безпідставність відмови у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу, оскільки такі періоди підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці, що стало підставою для подання даного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач працював, зокрема:
- 05.12.1983 прийнятий учнем «газоелектросварщика» Совхозу « 626»;
- 06.02.1984 переведений на посаду «газоелектросварщика мехмастерской»;
- 20.03.2000 звільнений з КСП « 626» по переводу в ТОВ « 626»;
- 21.03.2000 прийнятий на посаду «газоелектросварщика мехмастерской» в ТОВ « 626»;
- 10.02.2003 звільнений по переводу в ТОВ «Агрофірма Благо»;
- 19.11.2003 звільнений з ТОВ «Степная Агромех» по переводу в ТОВ « 626»;
- 20.11.2003 прийнятий на посаду «газоелектросварщика мехмастерской» в ТОВ « 626»;
- 07.05.2004 звільнений за власним бажанням.
В подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Комісії від 06.07.2020 №2 про результати розгляду заяви, позивачу підтверджено періоди роботи з 06.02.1984 по 10.03.1985 та з 03.07.1985 по 21.08.1992 для зарахування до пільгового стажу за Списком №2.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 19.09.2022 звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи.

Відповідач листом від 16.11.2022 №0400-010304-8/116993 повідомив позивача, що до пільгового стажу роботи за Списком №2 зараховані періоди на посаді електрозварника з 06.02.1984 по 10.03.1985 та з 03.07.1985 по 21.08.1992, що складає 8 років2 місяці 22 дні.

В листі також зазначено, що учні газоелектрозварників розділом ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 не передбачені, тому період роботи з 05.12.1983 по 05.02.1984 зарахувати до пільгового стажу немає підстав.

Період роботи з 22.08.1992 по 20.03.2000 не зараховано до пільгового стажу за Списком №2, оскільки не виконані вимоги норми ст.114 Закону, відсутній наказ про результати атестації робочих місць.

Також, в листі зазначено, що документи, для підтвердження пільгового стажу у ТОВ « 626» та ТОВ «Агрофірма Благо» на Комісію не надавались, оскільки на Комісії розглядаються документи тільки ліквідованих підприємств, організацій без визначення правонаступника.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а дійшла висновку, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що пільговий стаж підтверджується лише за наслідками атестації робочих місць, суд вважає безпідставним та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 22.08.1992 по 20.03.2000 підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 05.12.1983 по 05.02.1984 на посаді учня газоелектрозварника, то суд зазначає, що даний період не підлягає зарахування до пільгового стажу, оскільки учні газоелектрозварників не передбачені розділом ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173. Тому, в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 20.03.2000 по 01.09.2000, з 11.09.2000 по 10.02.2003, з 11.02.2003 по 19.11.2003 та з 20.11.2003 по 07.05.2004, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує висновки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які викладено в листі від 16.11.2022 №0400-010304-8/116993 «Про розгляд звернення». Зі змісту даного листа вбачається, що відповідачем надано роз`яснення з питання обчислення пільгового стажу роботи за період з 06.02.1984 по 20.03.2000.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу також підтверджується Рішенням Комісії від 06.07.2000 №2 про результати розгляду заяви, оскільки комісією розглядалось питання лише про підтвердження певних періодів роботи. Крім того, зі змісту рішення вбачається, що дослідженню підлягав період роботи з 06.02.1984 по 20.03.2000.

Доказів того, що позивач звертався до відповідача з питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 20.03.2000 по 01.09.2000, з 11.09.2000 по 10.02.2003, з 11.02.2003 по 19.11.2003 та з 20.11.2003 по 07.05.2004 матеріали справи не містять. Отже, відсутні докази порушеного права позивача щодо не зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Крім того, залишаючи дану позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 09.05.2023 пропонував позивачу надати докази того, що періоди роботи з 20.03.2000-01.09.2000; з 11.09.2000 по 10.02.2003; з 11.02.2003 по 19.11.2003 та 20.11.2003 по 07.05.2004 не зараховано відповідачем до пільгового стажу.

Проте, позивач обмежився лише наданням пояснень, які за своїм змістом дублюють зміст позовної заяви та зазначив, що всі докази на підтвердження незарахування спірних періодів роботи додано до позову та містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу позивача, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі №9901/278/21 акцентувала увагу на тому, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Оскільки позивачем не надано доказів порушеного права в частині не зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи, то суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періоду роботи з 22.08.1992 по 20.03.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи з 22.08.1992 по 20.03.2000.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська