Справа № 420/26711/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) про визнання протиправною бездіяльність та дій, стягнення коштів, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо нездійснення виплати всіх належних при звільненні ОСОБА_1 та стягнення з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 25767,69 грн. одноразової грошової допомоги в розмірі 25 % відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, 792,85 грн. компенсації за невикористані дні відпусток, 7928,52 грн. допомоги на оздоровлення; визнати протиправними дії державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 13.05.2022 та зобов`язати державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) прийняти наказ про виплату, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 13.05.2022, а всього за цей період 77937,77 грн.; стягнути з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.05.2022 по день ухвалення судом рішення у даній справі; стягнути з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку зі звільненням з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) вона має право на виплати одноразової грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби, щомісячної додатково винагороди у розмірі 30000,00 грн. за період з 24.02.2022 по 13.05.2022, грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та додаткової відпустки, допомоги на оздоровлення за 2022 рік. При цьому, за несвоєчасний розрахунок вона має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.05.2022 по день винесення рішення судом. Крім того, внаслідок значних душевних страждань, почуття безперспективності, зневіру в органах державної влади та законності їх дій, позивач вважає за можливе стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Від представника відповідача державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» розташована на території села Дар`ївка, Херсонського району, Херсонської області, яка з 01.03.2022 року до 11.11.2022 року входила до переліку громад, що перебували у тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.01.2023 року). З метою соціального захисту персоналу на період тимчасової окупації, а також недопущення взаємодії з представниками незаконних органів влади окупаційного режиму, наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2022 №1951/5 «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території», в державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» оголошено простій до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2022 року №1060/7 державна установа «Кропивницький слідчий ізолятор» здійснювала повноваження розпорядника бюджетних коштів державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» в частині проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці за травень 2022 року. На даний час, державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№10)» знаходиться на території села Дар`ївка, Херсонського району, Херсонської області, та входить до переліку громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. Протягом періоду коли установа перебувала на тимчасово окупованій території України доступ до особових справ персоналу установи, первинної фінансової документації та будь якої іншої, був відсутній, вивезення будь-якої документації з території установи не здійснювалось. Після відновлення доступу до адміністративних будівель установи встановлено факт перебування на території установи представників окупаційної влади та військових РФ, зафіксовано факт викрадення основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації установи, відкрите кримінальне провадження №00006029 за правовою кваліфікацією ч. 1ст. 438ч.КК України, за фактом вільного доступу до установи, відсутності засуджених та ув`язнених, викрадення майна установи та ін., а також своєчасно повідомлено Податкову службу України. Згідно доданих Позивачем додатків, а саме трудової книжки та наказу вбачається, що відповідно до наказу державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 21.11.2018 року № 90 о/с ОСОБА_1 було прийнято на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, а наказом державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 13.05.2022 року № 45/ОС звільнено зі служби. Також дана копія трудової книжки містить інформацію про те, що відповідно до наказу державної установи «Білозерська виправна колонія (№105)» від 29.11.2007 року ОСОБА_1 було прийнято на службу та звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з державної установи «Білозерська виправна колонія (№105)» наказом від 22.12.2017 року № 78о/с. Враховуючи вищевикладене слід зазначити, що позивач дану інформацію не висвітлює у своєму позові, тим самим вводить суд в оману, оскільки виплату одноразової грошової допомоги за кожний повний календарний рік отримала при звільненні від державної установи «Білозерська виправна колонія (№ 105)». Тобто твердження, що відповідач у наказі помилково порахував, що вислуга для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає повних 3 роки, є хибними та неправдивими. Оскільки Відповідач порахував все вірно, враховуючи, що позивач отримав виплату за повних 10 років при звільненні від державної установи «Білозерська виправна колонія (№ 105)». Також, позивачем не надано доказів виконання ним посадових обов`язків у період окупації території Херсонської області та м. Херсон з 24.02.2022 року до 13.05.2022 року. Оскільки, відсутній наказ про виплату (призначення) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 ОСОБА_1 , правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди йому відсутні. Враховуючи всі обставини та відсутність будь-якої доказової інформації, для прийняття наказу про виплату (призначення) додаткової винагороди, як того вимагає позивач, у відповідача не має правових підстав. Також, для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, компенсації за 25 діб невикористаної чергової щорічної основної відпустки за 2021 рік та за 12 діб невикористаної чергової щорічної основної відпустки за 2022 рік, державна установа "Дар`ївська виправна колонія (№ 10)", не має правових підстав, в зв`язку з відсутністю первинної документації. Також, оскільки, відсутній наказ про виплату (призначення) допомоги на оздоровлення, ОСОБА_1 , правові підстави для нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення апелянту відсутні. Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачені строки розрахунку при звільненні, а саме: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум». Враховуючи факт повної відсутності будь-якої документації в тому числі і тієї, що дала б змогу перевірити чи працював позивач в день звільнення (накази про забезпечення охорони та нагляду на добу, відомості про забезпечення нагляду на добу та облік використання робочого часу), не можливо встановити чи подавав він вимогу про розрахунок. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10 000 грн., при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що не отримувала від державної установи «Білозерська виправна колонія (№ 105)» одноразової грошової допомоги при звільненні. А тому, оскільки календарна вислуга у системі Державної кримінально-виконавчої служби України на день звільнення становить 13 років 06 місяців 29 днів, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 13 років. Відповідачем як роботодавцем не доведено факт відсутності її на робочому місці і не надав доказів того, що її не протабельовано, як таку, що не з`являлась на робочому місці. Тобто, вона має право та повинна була отримувати щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн. Відповідач не надає доказів, що у нього відсутня вся первинна чи інша документація, водночас зазначає про її право на грошову компенсацію за 37 діб невикористаних чергових щорічних основних відпусток за 2021 та 2022 роки. Крім того, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Тобто, вона має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.05.2022 по день винесення рішення судом. Відповідачем не наведено належних аргументів та не доведено правомірності бездіяльності по несвоєчасному розрахунку при звільненні та не здійсненні всіх належних при звільненні виплат.

Представником відповідача до суду надано заперечення, в яких представник відповідача вказав, що при складанні наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідач порахував все вірно, а саме що вислуга для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає повних 3 роки, оскільки були всі підстави вважати, що позивач отримала виплату за повних 10 років при звільненні від державної установи «Білозерська виправна колонія (№ 105)». Це підтверджується розрахунково-платіжною відомістю по виплаті вихідної допомоги за грудень 2017 року та записом в картці особового рахунку на виплату грошового утримання атестованого складу бюджетної діяльності за 2017 рік, позивача. Протягом періоду коли установа перебувала на тимчасово окупованій території України доступ до особових справ персоналу установи, первинної фінансової документації та будь якої іншої, був відсутній, вивезення будьякої документації з території установи не здійснювалось. Після відновлення доступу до адміністративних будівель установи встановлено факт перебування на території установи представників окупаційної влади та військових РФ, зафіксовано факт викрадення основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації установи, відкрите кримінальне провадження №00006029 за правовою кваліфікацією ч. 1ст. 438.КК України, за фактом вільного доступу до установи, відсутності засуджених та ув`язнених, викрадення майна установи та ін., а також своєчасно повідомлено Податкову службу України. Твердження позивача, що вона виконувала обов`язки і була на робочому місці і якби це було не так, то це було б відображено в табелях робочого часу, є не зовсім правильним, оскільки можливості перевірити це у відповідача не має, в зв`язку з повною відсутністю будь-якої документації в тому числі і наказів про забезпечення охорони та нагляду на добу, відомостей про забезпечення нагляду на добу та обліку використання робочого часу. Оскільки, відсутній наказ про виплату (призначення) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 ОСОБА_1 , правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди йому відсутні. Для нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за 3 доби невикористаної чергової щорічної основної відпустки за 2022 рік, державна установа "Дар`ївська виправна колонія (№ 10)", не має правових підстав, в зв`язку з відсутністю первинної документації. Виплата допомоги для оздоровлення особам рядового і начальницького складу здійснюється на підставі наказу органу або установи, а начальникам цих органів або установ - згідно із пунктом 24 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 № 925/5. Зазначені рапорти попередньо погоджуються фінансовою службою відповідного органу або установи. Оскільки, відсутній наказ про виплату (призначення) допомоги на оздоровлення, ОСОБА_1 , правові підстави для нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення відсутні. Крім того докази, що позивач її не отримувала у 2022 році, а саме у період до дня її звільнення також відсутні. Враховуючи факт повної відсутності будь-якої документації в тому числі і тієї, що дала б змогу перевірити чи працював позивач в день звільнення (накази про забезпечення охорони та нагляду на добу, відомості про забезпечення нагляду на добу та облік використання робочого часу), не можливо встановити чи подавав він вимогу про розрахунок. Отже, датою пред`явлення вимоги необхідно вважати 11.10.2023 року, тобто датою отримання відповідачем ухвали Одеського окружного адміністративного суду про відкриття спрощеного провадження.Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10 000 грн., при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує. З 14 травня 2022 року державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» фактично не здійснювала жодну діяльність, її робота була зупинена, що з об`єктивних причин унеможливлювало належне вирішення питання про виплату належних позивачеві сум. Водночас, уся документація, зокрема матеріали особових справ співробітників, знаходились на тимчасово окупованій території та фактично втрачені. Після деокупації м. Херсона, керівництво установи встановило відсутність будь-якої документації на території установи. Наразі відкрите кримінальне провадження №0006029 від 25.11.2022, правова кваліфікація частина 1 статті 438 КК України (підставами якої є факт вільного доступу до установи, відсутності на території установи первинних документів та матеріальних цінностей (майна) та ін.).

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ОСОБА_1 проходила службу в державній установі Дар`ївська виправна колонія (№ 10) та наказом від 13 травня 2022 року № 45/ОС звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (власним бажанням) 13.05.2022 року (а.с. 14).

ОСОБА_1 звернулась до державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) із заявою щодо нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні, на яку листом від 14.08.2023 року повідомлено, що під час інвентаризаційних заходів не знайдено значної частини фінансової документації та запропоновано звернутися до Кропивницького слідчого ізолятора з проханням надати витяг із розрахункової відомості на виплату грошового забезпечення ДУ Дар`ївська виправна колонія (№ 10) за травень 2022 р. після чого надати витяг до сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) для здійснення розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби (а.с. 15-16).

Листом від 28.08.2023 року Кропивницьким слідчим ізолятором надано на заяву ОСОБА_1 витяг з розрахункової відомості за травень 2022 року та довідку про грошове забезпечення (а.с. 17-19).

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) із заявою щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 по 13.05.2022, одноразової грошової допомоги при звільненні за кожний повний календарний рік служби, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, компенсації за належні до отримання предмети речового права та нарахувати і виплатити середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (а.с. 20-21).

Листом від 06.09.2023 року державною установою Дар`ївська виправна колонія (№ 10) надано відповідь, що заяву прийнято до розгляду та повідомлено, що в установі відсутні первинні фінансові документи (а.с. 22).

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Згідно ст. 23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерство фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Статтею ст. 93 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно п. 2 глави 22 розділу ІІ Порядку № 925/5 за невикористані дні відпусток особам рядового або начальницького складу, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого особа рядового чи начальницького складу має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби з врахуванням пункту 22 розділу I цього Порядку. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток вказується в наказі про звільнення.

Відповідно до п. 22 розділу І Порядку № 925/5 для розрахунку грошового забезпечення за час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, грошова компенсація за невикористані дні відпусток) до місячного грошового забезпечення включається премія (встановлена відповідно до глави 13 розділу II цього Порядку) в середньому розмірі за повні дванадцять календарних місяців служби підряд за місцем проходження служби, а за менший період служби - в середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби.

Згідно п. 1,2, 3 глави 14 розділу ІІ Порядку № 925/5 особам рядового і начальницького складу один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Виплата допомоги для оздоровлення особам рядового і начальницького складу здійснюється на підставі наказу органу або установи, а начальникам цих органів або установ - згідно із пунктом 24 розділу I цього Порядку. Зазначені рапорти попередньо погоджуються фінансовою службою відповідного органу або установи. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір допомоги для оздоровлення, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення, які мають постійний характер, на які має право особа рядового чи начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу ІІІ Порядку № 925/5 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно п. 4 глави 1 розділу ІІІ Порядку № 925/5 особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу ІІІ Порядку № 925/5 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Згідно п. 8 глави 1 розділу ІІІ Порядку № 925/5 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги зазначається в наказі про звільнення особи рядового або начальницького складу, якій передбачена виплата цієї допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 13 травня 2022 року № 45/ОС ОСОБА_1 звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (власним бажанням) 13.05.2022 року (а.с. 14).

В наказі від 13 травня 2022 року № 45/ОС вказано, що вислуга років на день звільнення 13.05.2022 року становить у календарному обчисленні 13 років 06 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні 18 років 01 місяць 08 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає: 03 роки 05 місяців 22 дні.

При цьому, приписами Порядку № 925/5 чітко визначено, що у разі повторного звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 22.11.2007 року по 29.12.2017 року ОСОБА_1 проходила службу в Державній установі «Білозерська виправна колонія (№ 105)» (а.с. 12-13).

Згідно довідки від 03.11.2023 року вих. № 26-1119/ВС відповідно до особових рахунків на виплату грошового утримання атестованого складу бюджетної діяльності за 2017 рік державної установи «Білозерська виправна колонія (№ 105)» особової картки ОСОБА_1 , що грудні 2017 року була виплачена вихідна допомога при звільненні за 10 років служби, у розмірі 22301,57 грн. (а.с. 56).

Також, нарахування та виплата ОСОБА_1 грудні 2017 року допомога при звільненні за 10 років служби у розмірі 22301,57 грн. підтверджуються копією особової картки, розрахунку та розрахункової відомості (а.с. 57-60).

Крім того, наказом від 13 травня 2022 року № 45/ОС визначено, що вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає: 03 роки 05 місяців 22 дні.

Будь-яких доказів на підтвердження скасування наказу від 13 травня 2022 року № 45/ОС в частині визначення вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 03 роки 05 місяців 22 дні., станом на дату розгляду справи в суді, позивачем не надано.

За таких підстав, посилання позивача на те, що у зв`язку зі звільненням з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) вона має право на виплату одноразової грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби з розрахунку повних 13 років є неспроможними.

Також, наказом від 13 травня 2022 року № 45/ОС вирішено відповідно до п. 10 ст. 93 ЗУ «Про Національну поліцію» провести виплату компенсації за 3 доби невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) із заявою в якій просила, зокрема, нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення (а.с. 20-21).

Суд вважає неспроможними посилання відповідача на те, що оскільки відсутній наказ про виплату (призначення) допомоги на оздоровлення відсутні і правові підстави для нарахування та виплати такої допомоги, оскільки саме на державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) лежить обов`язок щодо видачі наказу про виплату допомоги для оздоровлення.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 03 роки 05 місяців 22 дні, компенсації за невикористані дні відпусток, а також допомоги для оздоровлення суду не надано.

При цьому, стягненню підлягають вже нараховані суми, але не виплачені, а тому, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні за 03 роки 05 місяців 22 дні, компенсація за невикористані дні відпусток, а також допомога для оздоровлення відповідачем не нараховані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби; визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2022 рік; визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2022 рік; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2022 рік.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправними дії державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 13.05.2022 та зобов`язати державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) прийняти наказ про виплату, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 13.05.2022, а всього за цей період 77937,77 грн..

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації .

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України № 7168 від 16.03.2022 воєнний стан продовжений до 25.04.2022.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно п. 1 постанови КМУ № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Тобто, постановою КМУ № 168 врегульовано порядок виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно для осіб, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 територія села Дар`ївка, Херсонського району, Херсонської області, на якій розташована Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» з 01.03.2022 року до 11.11.2022 року входила до переліку громад, що перебували у тимчасовій окупації.

Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168» (згідно із пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 1 постанови № 168 (в редакції постанови КМУ від 07.07.2022 №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

За змістом пунктів 2-1, 3 постанови № 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що додаткова винагорода є окремим тимчасовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується під час проходження служби та виконання службових обов`язків, тобто є додатковим стимулюючим заохоченням саме за виконання службових обов`язків.

В той же час, доказів виконання позивачем ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків (несення служби у вигляді чергувань, нарядів тощо) за місцем служби, що є обов`язковою умовою для здійснення виплати додаткової винагороди для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби згідно постанови Кабінету Міністрів України №168, суду не надано.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправних дій відповідача, а тому позовні вимоги про зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) прийняти наказ про виплату, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 13.05.2022, а всього за цей період 77937,77 грн., є необґрунтованими.

Крім того, позивач просить суд стягнути з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.05.2022 по день ухвалення судом рішення у даній справі.

Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, що була підтримана у постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, висловлено правову позицію, відповідно до якої статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 січня 2022 року по справі № 240/12167/20, який є обов`язковим для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 в справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

За таких підстав, позовні вимоги про стягнення з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.05.2022 по день ухвалення судом рішення у даній справі, є передчасними, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Також, позивач просить суд стягнути з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивачем не зазначено жодних обґрунтованих обставин на підтвердження заподіяння відповідачем моральної шкоди та не доведено факту заподіяння йому моральних та фізичних страждань, а отже не підтверджено наявність причинного зв`язку між заявленою моральною шкодою з не невиплатою відповідачем грошового забезпечення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні шляхом визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби; визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2022 рік; визнання протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2022 рік; зобов`язання державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплати ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2022 рік. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) (, адреса місцезнаходження: 75032, Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка) про визнання протиправною бездіяльність та дій, стягнення коштів, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби.

Зобов`язати державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років служби.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік.

Зобов`язати державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2022 рік.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи Дар`ївська виправна колонія (№ 10) щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2022 рік.

Зобов`язати державну установу Дар`ївська виправна колонія (№ 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2022 рік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук