Справа № 520/33734/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

08 грудня 2023 року Справа № 520/33734/23

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в письмовому провадженні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 . АДРЕСА_3 ) щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017 року по 2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) здійснити мені - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017 року по 2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби протиправною;

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті мені індексації грошового забезпечення за період з 28.07.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 . АДРЕСА_3 ) здійснити нарахування та виплатити мені - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 28.07.2016 року по 28.02.2018 року, вважаючи базовий місяць січень 2008 року.

Ухвалою від 28 листопада 2023 року прийняти адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі Представником відповідача подано відзив на позов у якому він просив залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у 02.09.2019 року. Саме вересні 2019 року Позивач дізнався про те, що на день звільнення з військової служби йому не було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 28.07.2016 року по 28.02.2018, а також не була виплачена компенсація за невідбуту додаткову відпустку як учасник бойових дій. Позивач звернувся до суду з даною позовною вимогою у листопаді 2023 року, тобто через 4 роки від дня, коли дізнався (або повинен був дізнатися) про порушення свого права. Доводи позивача про те, що з оголошенням військового стану повторно він був призваний на військову службу та не мав змоги своєчасно подати позовну заяву, не пояснюють причини не подання позову в період з 2019 по 2022 роки. Отже, Позивачем пропущений строк звернення до суду з наведеними вище позовними вимогами. У цьому випадку, на думку Відповідача, суд повинен застосувати положення ст. 123 КАСУ та залишити позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи вказану заяву суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції чинній, з 19.07.2022), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч. 2 ст. 233 КЗпП України).

Положення статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23.

Вирішуючи питання про належне до застосування положення ст. 233 Кодексу законів про працю України суд зазначає, що предмет та підстави позову вказують на незгоду позивача з порядком обчислення розміру його грошового забезпечення в період проходження служби, а не з незгодою із розміром обчислених до виплати при звільненні сум. Відповідно, ця справа не належить до справ про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Враховуючи зазначене, застосуванню підлягає тримісячний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання грошового забезпечення в належному розмірі.

При цьому пунктом першим глави ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає, що виплата грошового забезпечення має регулярний, як правило щомісячний характер. Відповідно, про порушення своїх прав щодо повноти нарахування та виплати грошового забезпечення за певний місяць позивач мав дізнатися разом з отриманням грошового забезпечення за такий місяць, при цьому з наступного дня після отримання такого грошового забезпечення розпочав свій перебіг 3-місячний строк звернення до суду з відповідним позовом.

Так, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, щодо позовних вимог за період до 18.07.2022 року строк звернення до суду не пропущений.

При цьому, з повідомлених у позові, а також матеріалів, доданих відповідачем до відзиву судом встановлено, що позивачу станом на день звернення до суду з цим позовом (23.11.2023р.) не було видано відповідного письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені йому при звільненні (02.09.2019р.).

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду слід відмовити та продовжити розгляд справи.

Отже судом встановлено відсутність підстав для залишення позову без розгляду згідно ст. 240 КАС України, а відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 240, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду по даній справі не оскаржується.

Суддя Бадюков Ю.В.