Справа № 280/11349/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/11349/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року (суддя Артоуз О.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)», в якому просив: скасувати наказ начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» за № 17/ос/ст-21 від 28.10.2021 «Про покарання» заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: скасував наказ начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» за № 17/ос/ст-21 від 28.10.2021 «Про покарання» заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М.; стягнув на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» (70550, Запорізька обл., Оріхівський р-н, село Мала Токмачка(з), вул. Привокзальна, будинок 7; ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що помилковим є висновок суду суд про те, що факти неналежного виконання позивачем посадових обов`язків були усунуті до початку або в процесі проведення службового розслідування та не призвели до настання негативних наслідків для роботи ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)», посадових (службових) осіб, відповідача чи інших осіб, оскільки факти неналежного виконання позивачем посадових обов`язків дійсно були усунуті до початку розслідування завдяки іншим посадовим особам, а не позивача що і підтвердили матеріали службового розслідування.

Також, скаржник зазначає про помилковість посилання суду на відсутність у наказі від 01.10.2021 № 370/ОД-21 «Про призначення службового розслідування» рішення уповноваженої особи відповідача про призначення службового розслідування відносно позивача, оскільки у вказаному наказі вказано, що з метою проведення службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М., тобто наявне рішення уповноваженої особи відповідача про призначення службового розслідування відносно конкретно позивача ОСОБА_1 .

Щодо посилання суду на відсутність пропозиції комісії щодо застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення у Висновку службового розслідування, скаржник зазначає, що висновок не містить пропозиції комісії щодо застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення, оскільки комісія не прийняла даного рішення про застосовування дисциплінарне стягнення відносно позивача згідно статті 12 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України», проте у висновку комісія визначила, що досліджені факти свідчать про неналежний контроль з боку позивача веденням документації у відділі інтендантського та господарчого забезпечення та неналежне керівництво процесами які відбуваються у відділі, про безконтрольність за діями підлеглих та небажання належним чином займатись підготовкою об`єктів установи до опалювального періоду, що може ускладнити оперативну обстановку в установі, з чим погодився начальник установи, затвердивши висновок та видавши наказ про покарання, згідно якого до позивача не було застосовано дисциплінарного стягнення згідно cm. 12 Закону. Отже на думку скаржника, відсутнє порушення або невідповідність даного наказу законодавчим та нормативно-правовим актам, оскільки комісія не прийняла рішення про застосування дисциплінарного стягнення, а начальник установи його і не застосував, обмежившись раніше накладеним стягненням. Тобто наказ має попереджувальний зміст в письмовій формі, так як на усні попередження позивач не реагував.

Також скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині неналежного виконання обов`язку начальника або особи яка проводить службове розслідування, отримати від порушника письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування, оскільки згідно наказу та зазначених вище обставин в апеляційній скарзі, дисциплінарне стягнення на позивача не накладалось, тобто жодне з передбачених cm. 12 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України» стягнення відносно позивача не застосовувалось, а наказ № 356/5 та Закону України «Про дисциплінарний статут» передбачає письмове пояснення перед накладенням стягнення чіткий перелік яких визначений cm. 12 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС». Тобто надання пояснення та надіслання (надання) засвідченого належним чином висновку службового розслідування передбачено перед накладанням дисциплінарного стягнення, що не відбулось. Копію висновку службового розслідування позивач отримав 01.11.2021 в день письмового звернення до керівника установи. На думку скаржника права позивача були дотримані та забезпечені згідно вимог нормативних документів.

Під час проведення службового розслідування підготовки та підписанню відповідних матеріалів, висновку та наказу відповідачем було дотримано норм законодавства, та нормативних документів, на ґрунті оцінки всіх фактів та обставин що мають значення, що вмотивовано викладено в матеріалах службового розслідування, без будь-якого нелегітимного інтересу. На підтвердження даних фактів було зібрано належні, достатні докази згідно чинного законодавства.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що суд дійшов правильного висновку про те, що висновок службового розслідування містить лише припущення членів комісії щодо можливих наслідків невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Цей факт, відсутність негативних наслідків, підтверджується безпосередньо відповідачем.

Твердження відповідача, що негативних наслідків не сталося завдяки своєчасному втручанню у вирішення зазначених питань за якими проводилось службове розслідування відносно позивача, керівника установи та передоручення виконання іншим співробітникам, також є припущенням, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також, у наказі № 370/ОД-21 від 01.10.2021 «Про призначення службового розслідування» чітко наказано створити комісію у визначеному складі, проте, наказ не містить рішення уповноваженої особи відповідача про призначення службового розслідування відносно позивача.

Позивач зазначає, що висновок службового розслідування не містить пропозиції комісії щодо застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення, що підтверджує відповідач. Відповідачем порушено п. 4 розділу VIII Прядку № 356/5 в частині отримання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» від 01.10.2022 № 370/од-21 «Про призначення службового розслідування» відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України» та з метою проведення службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 створено комісію у складі: Голови комісії майора внутрішньої служби ОСОБА_2 , заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи; членів комісії: лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , начальника відділу по роботі з персоналом; ОСОБА_4 , юрисконсульта; наказано за результатами службового розслідування скласти висновок. Контроль за виконанням наказу покладено на майора внутрішньої служби ОСОБА_2 , заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи.

28 жовтня 2021 року комісією у складі майора внутрішньої служби ОСОБА_2 , лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено Висновок службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . Так, у висновку зазначено, що протягом вересня 2021 року начальником установи полковником внутрішньої служби Чорним В.І. здійснено перевірку та аналіз діяльності відділу інтендантського та господарського забезпечення. Під час перевірки виявлено факти неналежного виконання службових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 а саме:

-відповідно до п. 2.29 посадової інструкції заступника начальника установи з інтендантського та господарського забезпечення одним з обов`язків зазначеної посадової особи є організація роботи крамниці установи. Під час перевірки роботи крамниці для засуджених виявлено, що графік роботи крамниці на вересень 2021 року надано начальнику установи на затвердження лише 24.09.2021, що свідчить про формальне ставлення до організації роботи крамниці установи;

-у зв`язку зі зниженням середньодобової температури повітря начальником установи надано вказівку про перехід засуджених, які утримуються в установі на зимову форму одягу з 01.10.2021. Незважаючи на це станом на 08:00 01.10.2021 наказ пре перехід засуджених на зимову форму одягу начальником установи не був підписаний, у зв`язку з неналежною підготовкою. Так, згідно з проектом даного наказу, який був погоджений начальником внутрішньої служби Давидичем В.М., перейти засудженим на зимову форму лише терміном з 01.10.2021 по 03.10.2021, а в п.3 даного проекту наказу вже встановлено контроль за зберіганням зданого зимового одягу засуджених, що суперечить суті наказу та самою переходу на зимову форму одягу. В результаті даний наказ було приведено у відповідність до нормативно-правових актів 01.10.2021 лише в кінці робочого дня іншими співробітниками установи, яким вимушено було передоручено виконання вказівки без участі полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , так як 01.10.2021 йому було надано відгул за раніше відпрацьований час, відповідно до поданого ним рапорту. Даний факт свідчить про відсутність належного контролю з боку полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 за порядком забезпечення засуджених речовим майном за сезоном;

-відповідно до п.5.2 протоколу засідання керівного складу установи №37 від 13.09.2021 на об`єктах установи необхідно було до 30.09.2021 провести дератизацію зі складанням відповідних актів. У період з 25.09.2021 по 29.09.2021 дератизацію було проведено, але акти про її проведення відділом інтендантського та господарського забезпечення складено та затверджено у начальника установи лише 06.10.2021, при цьому оформленні актів постійно допускались недостовірності в даних про квадратні метри арештного дому, а саме замість загальної площі 185,5м2 вказано площу 976,4м2; загальну вагу затраченого засобу дератизації, а саме: по кожному об`єкту, де проводилась дератизація при витраті кількох пачок отруйної речовини на об`єкт вказано вагу однієї пачки (200 г); часу проведення дератизації з 03.09.2021 по 29.09.2021, що підписувалось (візувалось) ОСОБА_1 без належних перевірок (звірок) з об`єктивними даними та надавалось на підпис керівнику установи, тим самим проявляв байдужість щодо виконання вказівки керівника належним чином та міг ввести його в оману надаючи недостовірні дані;

-крім цього, 22.09.2021, з метою забезпечення належної підготовки котельні установи до роботи в осінньо-зимовий період, начальником установи оновлено та передано до виділу по роботі з персоналом, для ознайомлення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 посадову інструкцію заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення. Цього ж дня начальником відділу по роботі з персоналом лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3 надано полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 на підпис для ознайомлення дану посадову інструкцію, але ознайомившись з нею він заявив, що не буде підписувати, не надавши письмових пояснень про причини про що складено відповідний акт 30.09.2021. В своїх поясненнях з даного приводу від 06.10.2021 полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 зазначив, що на його думку, котельні на балансі установи не має. При цьому достовірно знаючи, що на балансі установи в наявності 5 об`єктів з автономним опаленням та про той факт, що у зв`язку з ліквідацією державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» згідно наказу Міністерства юстиції України від 10.08.2021 №2830/5 «Про припинення державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» шляхом ліквідації», проходить процес передачі котельні державного підприємства та котлового обладнання на баланс державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)», а котельня забезпечує опаленням, гарячою водою об`єкти житлової зони та комунально-побутового забезпечення, що входить до функцій (обов`язків) відділу інтендантського та господарського забезпечення, який він очолює. З метою дотримання належного температурного режиму в установі начальником установи додатково видано наказ від 05.10.2021 №373/ОД-21 «Про закріплення відповідальних осіб за організацію роботи котельні установи», з яким полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 ознайомився 06.10.2021 та лише цього числа ознайомився з посадовою інструкцією. Таким чином, є підстави вважати, що полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 своїми діями намагався самоусунутися від підготовки котельні установи до роботи в осінньо-зимовий період.

Відповідно до посадової інструкції до обов`язків заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення входить керівництво та організаційно-методичне забезпечення автомобільного гаражу установи (п. 2.18 посадової Інструкції). Так, з вересня 2021 року потребує поточного ремонту асенізаторний автомобіль КО-503. Незважаючи на це, огляд автомобіля для визначення необхідних для ремонту запчастин та матеріалів проведено 07.10.2021 лише після неодноразових зауважень начальника установи з даного приводу, цього ж дня проведено засідання комісії для визначення постачальника щодо придбання автозапчастин та необхідних матеріалів для ремонту зазначеного автомобіля (протокол №16 від 07.10.2021). При цьому кошти на рахунку спеціального фонду для проведення ремонту даного транспортного засобу були наявності. Даний факт свідчить про відсутність належного контролю за станом транспортних засобів установи з боку заступника начальника установи з інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В М.

Крім цього, на засіданнях керівного складу установи начальником установи неодноразово протягом липня, серпня та вересня 2021 року полковник; внутрішньої служби ОСОБА_1 вказувалось на незадовільне ставлення до виконання службових обов`язків (протоколи №27 від 05.07.2021, №30 від 26.07.2021, №31 від 02.08.2021, №36 від 06.09 2021, № 38 від 20.09.2021), але незважаючи на це належних висновків з його боку не зроблено.

З огляду на викладене, комісія дійшла висновку, що вищезазначені факти про неналежний контроль з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 за веденням документації у відділі інтендантського та господарського забезпечення та неналежне керівництво процесами, які відбуваються у відділі, безконтрольність за діями підлеглих та небажання належним чином займатись підготовкою об`єктів установи до опалювального періоду, що може ускладнити оперативну обстановку в установі.

Враховуючи наведене та керуючись наказами Міністерства юстиції України від 12.03.2015 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС країни», №342/5 від 29.01.2021 «Про затвердження Положення про державну установу «Оріхівська виправна колонія (№88)», Законами України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», «Про Національну поліцію», вважали: подальшу перевірку по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 закінчити; відділу по роботі з персоналом підготувати наказ про покарання заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 .

Вказаний висновок затверджено начальником Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» - начальником арештного дому полковником внутрішньої служби Чорним В. 28.10.2021.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом Висновку службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 від 28.10.2021. Копію висновку службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 надано позивачу 01.11.2021.

Згідно наказу начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» - начальника арештного дому полковником внутрішньої служби Чорного В. від 28.10.2021 № 17/ОС/СТ-21 «Про покарання» за неналежне ставлення до виконання службових обов`язків заслуговує на покарання полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступник начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення, але враховуючи те, що наказом Міністерства юстиції України від 07.04.2021 № 639/к йому накладено судову догану, обмежитися цим. Заступнику начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальнику відділу інтендантського та господарського забезпечення полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 негайно вжити дієвих заходів щодо покращення роботи за напрямками підготовки об`єктів установи до опалювального періоду; за дотриманням порядку забезпечення засуджених речовим майном та забезпечення належного контролю за порядком зберігання продуктів харчування та використання їх за призначенням, за веденням службової документації та за процесами, які відбуваються у підпорядкованому відділі за всіма напрямками роботи та на всіх підпорядкованих об`єктах. Попередити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення, що у випадку невжиття заходів щодо покращення роботи за вищевказаними напрямками, його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» у порядку, передбачено Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 «Про затвердження Порядку ведення службових розслідувань у ДКВС України».

З наказом начальника Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» - начальника арештного дому полковником внутрішньої служби Чорного В. від 28.10.2021 № 17/ОС/СТ-21 «Про покарання» ОСОБА_1 ознайомлено 28.10.2021.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем вимог Порядку № 356/5 в частині призначення, проведення службового розслідування та прийняття за його наслідками рішення, порушенням прав позивача на захист своїх законних прав і законних інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положенням ст.1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV (далі Закон № 2713-IV), на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 14 Закону № 2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби). Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Згідно ч.4 ст. 14 Закону, Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу такого змісту:

«Я (прізвище, ім`я, по батькові), вступаючи на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, клянуся завжди залишатися відданим Українському народові, неухильно додержуватися Конституції та законів України, бути чесним, гуманним, сумлінним і дисциплінованим, зберігати державну та іншу охоронювану законом таємницю. Присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, не допускати порушень прав і свобод людини та громадянина, всіляко сприяти зміцненню правопорядку. Якщо я порушу цю присягу, то готовий нести відповідальність, установлену законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону №2713-IV персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень. Ніхто, крім випадків, прямо передбачених законом, не має права втручатися в службову діяльність персоналу.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначається Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут), дія якого, відповідно до преамбули поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ч.1 ст. 1 Статуту).

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Відповідно до ст. 12. Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України регламентовано Порядком проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України № 356/5 від 12 березня 2015 року (далі Порядок №356/5).

За п. 2 розділу І Порядку, висновок службового розслідування документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Відповідно до п. 1, 6 розділу II Порядку, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з пунктом 3, 8, 9 розділу III Порядку № 356/5 інші начальники мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу, якщо їм надано право призначати на посади та звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

Проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Пунктом 1, 3, 4, 6 розділу VIII Порядку № 356/5 визначено, що за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.

При проведенні службових розслідувань за фактами витоку секретної інформації зазначаються форма допуску до робіт, пов`язаних з державною таємницею, особи рядового чи начальницького складу, стосовно яких призначено службове розслідування, або особи, дані яких вказуються у висновку службового розслідування, а також номер, дата наказу про надання допуску до секретної інформації та найменування органу, який видав цей наказ.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення, в резолютивній частині висновку службового розслідування подається клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу рядового чи начальницького складу іншого виду дисциплінарного стягнення.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Адміністративний суд у силу вимог частини 3 статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що процедура проведення службового розслідування визначена Порядком №356/5, Дисциплінарним статутом. Метою такого розслідування є з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, які вчинені особою.

Службове розслідування складається із відповідних стадій, зокрема, призначення службового розслідування та створення комісії для проведення цього розслідування, що є окремим стадіями.

Пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку №356/5 визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений наказ уповноваженого на те начальника. У пункті 5 розділу ІІ Порядку перелічені підстави для призначення службового розслідування, а у пунктах 1-34 Розділу ІІІ перелічені посадові особи, які мають саме призначати службове розслідування.

Отже, суб`єкт, який має право на призначення службового розслідування, має право видати належним чином оформлений письмовий наказ, яким призначити службове розслідування відносно позивача, та цим же наказом визначити належного виконавця.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, наказ від 01.10.2022 № 370/од-21 «Про призначення службового розслідування» не містить відомостей щодо призначення службового розслідування, цим наказом не визначено переліку посадових осіб, відносно яких здійснюється таке розслідування, не визначено які саме дії чи бездіяльність проявилось з боку позивача, не визначено також період, в якому мали місце такі події.

Суд не приймає посилання скаржника на те, що у наказі вказано, що він прийнятий з метою проведення службового розслідування по факту невиконання посадових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М., тобто наявне рішення уповноваженої особи відповідача про призначення службового розслідування відносно конкретно позивача ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

За положенням статті 4 Статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника. Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Суд зазначає, що наказ складається, як правило, з констатуючої та розпорядчої частини. Розпорядча частина починається словом «Наказую» і складається з пунктів, що поділяються на такі складові: дія, термін виконання та відповідальність за виконання.

У констатуючої частині вищевказаного наказу зазначено лише мету його прийняття. Розпорядча частина наказу не містить будь-яких розпоряджень щодо призначення службового розслідування щодо позивача.

Вказаним наказом наказано лише створити комісію у складі: Голови комісії Шутенка О.С., членів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за результатами службового розслідування скласти висновок та контроль за виконанням наказу покладено на майора внутрішньої служби Шутенка О.С.

Суд наголошує, що не може бути утворена комісія з проведення службового розслідування до прийняття уповноваженою особою рішення про необхідність призначення службового розслідування.

Подібна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 30 серпня 2021 року справа № 420/451/20, від 29 вересня 2022 року справа № 420/450/20.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №540/776/19, у якому суд касаційної інстанції виклав правовий висновок саме щодо черговості стадій службового розслідування, яке проводилось стосовно начальника виправної колонії, зазначивши, що доручення в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України провести службове розслідування та призначення такого розслідування є різними за своєю суттю поняттями.

Отже, у розумінні Статуту та Порядку №356/5, матеріали справи не містять наказу щодо проведення службового розслідування щодо позивача.

За таких обставин, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що службове розслідування стосовно позивача було проведено із порушенням процедури та всупереч вимогам Порядку №356/5 та Дисциплінарного статуту, оскільки відсутній наказ про призначення службового розслідування стосовно позивача.

Крім того, пунктом п. 1 розділу VIII Порядку № 356/5 передбачено, що у резолютивній частині висновку зазначаються пропозиції застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, у разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення, в резолютивній частині висновку службового розслідування подається клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу рядового чи начальницького складу іншого виду дисциплінарного стягнення.

При цьому, з урахуванням положень п. 2 розділу І Порядку пропозиція є обов`язковою складовою висновку.

У порушення вказаних вимог законодавства, висновок не містить пропозиції комісії щодо застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення, що підтверджується відповідачем у скарзі.

Щодо посилання скаржника в підтвердження правомірності дій на те, що висновок не містить пропозиції комісії щодо застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення, оскільки комісія не прийняла даного рішення про застосовування дисциплінарне стягнення відносно позивача згідно статті 12 Статуту, з чим погодився начальник установи, затвердивши висновок та видавши наказ «Про покарання», згідно якого до позивача не було застосовано дисциплінарного стягнення згідно cт. 12 Статуту, суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не спростовують вищезазначені порушення відповідачем вимог Порядку № 356/5 в частині обов`язковості зазначення пропозиції застосування дисциплінарних стягнень, у разі виявлення порушень, що у даному випадку мало місце. Не прийняття начальником установи наказу в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення визначеного ст. 12 Статуту, не впливає на обов`язок виконання відповідачем вищевказаних приписів.

Також, за приписами положень п. 6, 7 розділу VIII Порядку № 356/5 свідчить, що за результатами службового розслідування у разі встановлення порушень дисципліни, особа щодо якою проведено розслідування, притягається до відповідальності в установленому законом порядку. При цьому, за положенням п. 3 розділу VIII Порядку № 356/5 перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування.

Матеріали справи свідчать, що за результатами проведення службового розслідування 28.10.2021 начальником ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» - начальником арештного дому полковником внутрішньої служби Чорним В., затверджено Висновок службового розслідування та видано наказ від 28.10.2021 № 17/ОС/СТ-21 «Про покарання».

При цьому, матеріали справи не містять документального підтвердження виконання відповідачем обов`язків визначених п. 3 розділу VIII Порядку № 356/5, до прийняття вказаного наказу.

Також, суд зазначає, що вказаний наказ прийнятий з порушенням положень п. 6, 7 розділу VIII Порядку № 356/5, ст. 12 -15 Статуту, в частині обрання виду дисциплінарного стягнення, порядку накладення стягнення. Наказ не містить посилання на положення законодавства щодо підстав його прийняття та норм якими керувався керівник.

Суд зазначає, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Враховуючи, що зазначені процедурні порушення передували винесенню оскаржуваного наказу, суд уважає правильним висновок суду першої інстанцій про те, що у своїй сукупності встановлені порушення ставлять під сумнів законність оскаржуваного наказу та є достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року справа № 420/450/20, від 23 вересня 2022 року справа № 540/1982/19, від 20 жовтня 2022 року справа № 420/4704/20, від 30 серпня 2021 року справа № 420/451/20.

Крім того, з аналізу положень Закону №2713-IV, Дисциплінарного статуту та Порядку №356/5 у їх сукупності слідує, що для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни є необхідним, передусім, встановлення які вимоги законодавства або посадові обов`язки порушено відповідною особою, що має бути зазначено в описовій частині висновку службового розслідування, а також наявність вини особи, стосовно якої призначено службове розслідування.

Верховний Суд у спорах, пов`язаних з притягненням особи до дисциплінарної відповідальності у відносинах публічної служби, неодноразово звертав увагу на необхідність надання оцінки обраному виду дисциплінарного стягнення в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку, обставинам, за яких його скоєно, попередньої поведінки особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо (постанова від 01.11.2022 № 380/3045/21, від 25.11.2022 у справі № 160/1167/22-а, від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20, від 14.09.2021 № 640/20599/19 тощо).

Так, у висновку зазначено, що протягом вересня 2021 року начальником установи полковником внутрішньої служби Чорним В.І. здійснено перевірку та аналіз діяльності відділу інтендантського та господарського забезпечення, під час якої виявлено факти неналежного виконання службових обов`язків з боку заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 .

Суттєвим є те, що позивач заперечує вчинення ним дисциплінарного проступку, а отже відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач має довести правомірність та обґрунтованість свого рішення.

Суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як вбачається зі змісту Висновку службового розслідування, у ньому наведені лише припущення комісії щодо можливих наслідків невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідач, у даному випадку, належним чином не обґрунтував та не надав беззаперечних доказів порушення саме позивачем вимог посадової інструкції та Статуту у причинному зв`язку із шкідливими наслідками які такі порушення призвели.

Суд зазначає, що відповідне дисциплінарне провадження повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Отже, розслідування повинно бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно з`ясовувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати всіх розумних і доступних заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що перешкоджає встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Оцінюючи обґрунтованість вищеозначеного висновку, суд виходить із того, що відповідний висновок має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому, належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Суб`єкт владних повноважень, в свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Колегія суддів вважає, що службове розслідування, дисциплінарною комісією проведено поверхнево, без належного, повного та всебічного дослідження всіх обставин, що могли вплинути на встановлення наявності чи відсутності у діях позивача порушень, складу дисциплінарного проступку та міри відповідальності, що в даному випадку могла бути застосована.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч приписам ст. 71 КАС України не надано переконливих доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог Закону та Статуту.

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, включаючи процес прийняття оскаржуваного наказу.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень (справа «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для всіх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Отже, суд дійшов висновку, що комісією не дотримано вимог законодавства в частині повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані порушення порядку проведення службового розслідування, позбавило позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко