Справа № 420/25788/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства СОНЕКС до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000158/2 від 09.09.2023 року.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року відмовлено Одеській митниці у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що декларантом для митного оформлення товару подано належні документи, та жодних розбіжностей у числових показниках щодо вартості імпортованих товарів відповідачем не зазначено. Позивач зазначає, що документи, подані позивачем до митного органу, з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 МК України. Позивач вказує, що прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та не ґрунтується на приписах закону.

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у відзиві зазначають, що на виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарiв на підставі документів, поданих до митниці декларантом разом з митною декларацією (МД) №23UA25U3 від 06.09.2023 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані позивачем документи не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів в №UA500020/2023/000158/2 від 09.09.2023 року. Оскільки в документах, які надані позивачем Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, слугували підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Судом встановлені такі обставини по справі.

04 травня 2021 року між Позивачем (Покупець) та Компанією TAIZHOU CIYY CHNFENG MACHINERY CO., LTD (Продавець), укладено контракт поставки товарiв (елементи крапельного поливу) за №04/0521-China, за умовами якого, Продавець передає у власність, а Покупець приймає і оплачує Товар вiдповiдно до виставленого інвойсу, згідно якого Сторонами узгоджено вартість та кiлькiсть Товару відповідно до його особливостей.

На виконання вказаного контракту позивачем було ввезено (імпортовано) на митну територію України обумовлений контрактом товар, зокрема: Товар №1 за кодом 39172190: частини систем крапельного зрошення сільськогосподарських культур - трубки гнучкі з поліетілену, полімерні, з встановленими крапельницями (емітерами), в асортименті. Торгова марка: GOLDEJI DRIP. Виробник: TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD. Країна виробництва: Китай (CN).

З метою митного оформлення вказаного вище товару позивачем було подано Одеській митниці (надалі відповідач) митну декларацію 23UA25U3 від 06.09.2023 та документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.05.2021 №04/0521-China, рахунок-фактура (інвойс) від 11.07.2023р. №PА7230610А, PROFORMA INVOICE від 04.07.2023 №РА7230610/2, декларація походження товару, коносамент ВW/23070133 від 16.07.2023 платіжні доручення, пакувальні листи, автотранспортні накладні, акти про проведення огляду товару та інші документи.

Одеською митницею під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, встановлено, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000158/2 від 09.09.2023 року, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, у п.4.2 Контракту, зазначено, що товар поставляється в упаковці та з відповідним маркуванням. Відповідно до умов п. 4.6 Контракту, вартість упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів

2) у відповідних графах, наданого платіжного доручення банку: від 02.08.2023 № 49, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: PROFORMA INVOICE від 04.07.2023 №PA7230610/2, що не відповідає умовам п. 3.2 та 3.7 зовнішньоекономічного контракту від 04.05.2021 №04/0521-China, а саме, оплата по даному контракту здійснюється на підставі Інвойсів на кожну партію товару;

3) згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 11.07.2023 № PA7230610A відвантаження товарів здійснюється на протязі 30-40 днів після отримання оплати, але вантаж згідно наданого коносамента відправлений 16.07.2023, а надане платіжне доручення банку №49 датоване 02.08.2023.

Одеською митницею у відповідності до ч. 1 ст. 54 МК України витребувано у декларанта додаткові документи та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

09.09.2023 митним органом отримано лист уповноваженої особи від 09.09.2023 №9/9/23 щодо надання додаткових документів, пояснення щодо розбіжностей та відмови надання витребуваних документів де зазначено, що на вимогу митного органу надається в якості додаткових документів: виписка з бухгалтерської документації.

Одеською митницею за результатами розгляду документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000158/2 від 09.09.2023 року та картку відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю №UA500020/2023/000554 від 09.09.2023 року, які є предметом оскарження у цій справі.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Однією з підстав прийняття оскаржуваних рішень відповідач зазначає про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення таких даних складових митної вартості до ціни як вартість упаковки.

Позивач зазначає, що вартість тари та пакування окремо не розраховуються, оскільки вже включені у вартість товару, а тому у інвойсі та рахунку проформі правомірно не зазначено окремо вартість пакування та тари. При цьому, позивач посилається на рішення суду у справі 420/17432/22 між тими ж сторонами та по відносинах постачання, які виникли на підставі того ж самого контракту, яке вступило у законну силу.

Відповідач не надає у відзиві обґрунтувань, щодо позиції позивача та не зазначає з яких підстав не прийняті до уваги положення п. 4.6 Контракту, відповідно до яких вартість упаковки включена у вартість товару.

Суд вважає, що висновок відповідача з цього питання є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

По-перше, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення в цій частині, посилаючись на положення пп. в) п.2 ч. 10 ст. 58 МК України, фактично застосовує положення іншої норми - пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України.

По-друге, положення норми пп. в) п.1 ч. 10 ст. 58 МК України є диспозитивними та містять гіпотезу - якщо витрати не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, то такі витрати додаються до ціни при визначенні митної вартості.

По-третє, як зазначено самим відповідачем, відповідно до умов п. 4.6 Контракту, вартість упаковки включена у вартість товару, тому доводи відповідача про відсутність будь-якої інформації щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є необґрунтованими.

Вимоги митного органу про надання числових даних щодо вартості пакування не ґрунтуються на вимогах митного законодавства.

Суд зазначає, що існування документів які визначають числові значення вартості упаковки взагалі не визначено законодавством, але вони можуть створюватись за власним розсудом продавця та жодним чином не можуть вимагатись покупцем чи митним органом в силу того, що це не передбачено законодавством. Ціна товару це фундаментальна економічна категорія, яка означає кількість грошей, за яку продавець згоден продати, а покупець готовий купити одиницю товару. Це кількісно визначена величина втіленої в ньому живої праці, важливою складовою якої є витрати виробництва, що визначаються після закінчення виробничого процесу.

За певних умов, понесені на виготовлення товару витрати та інші складові його ціни є комерційною таємницею виробника, а тому у митного органу відсутні повноваження та законні підстави вимагати зазначення числових даних щодо вартості пакування за умови зазначення, що вартість пакування включена до ціни товару.

Суд зазначає, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна товару, що був предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості ( Постанова ВС № 815/6794/17 від 22.01.2019 року).

Таким чином, у інвойсі та рахунку-проформі правомірно не зазначено окремо вартість пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.

Щодо платіжного доручення банку відповідач зазначив, що у відповідних графах, наданого платіжного доручення банку від 02.08.2023 № 49, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: PROFORMA INVOICE від 04.07.2023 № PA7230610/2, що не відповідає умовам п. 3.2 та 3.7 зовнішньоекономічного контракту від 04.05.2021 №04/0521-China, а саме, оплата по даному контракту здійснюється на підставі Інвойсів на кожну партію товару.

Позивач заперечує проти таких висновків і зазначає, що здійснення оплати за товар на підставі контракту від 04.05.2021 р. не суперечить умовам вказаного контракту, оскільки відповідно до п. 3.2. оплата здійснюється на підставі інвойсу. В контракті не зазначено якого саме інвойсу. Комерційний інвойс №РА7230610А від 11.07.2023, виписаний продавцем одночасно з відвантаженням товару та надається покупцеві, використовується для митної декларації та саме за комерційним інвойсомрозраховується ПДВ та митні збори. Саме тому декларантом було надано до митного оформлення комерційний інвойс. Інформація у проформі-інвойсі та комерційному інвойсі є ідентичною.

Відповідачем на викладені обґрунтування позивача заперечень не надано, окрім обставин викладених у оспорюваних рішеннях.

Суд вважає, що наведені відповідачем обставини не відповідають дійсності та наданим позивачем документам, оскільки платіжне доручення містить посилання на окремий рахунок (інвойс) з відповідним номером на кожну партію товару, що відповідає умовам Контракту. Зазначені рахунки та платіжні доручення були надані разом із митною декларацією.

У відповідній графі Призначення платежу платіжного доручення від 02.08.2023року №49, зазначено - РROFORMA INVOICE № РА7230610/2 від 04.07.2023р., тобто, платіжне доручення містить посилання на окремий рахунок (інвойс) з відповідним номером, що відповідає умовам Контракту.

Відповідачем, як підставу для прийняття оскаржуваних рішень також зазначено про те, що згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 11.07.2023 №PA7230610A відвантаження товарів здійснюється на протязі 30-40 днів після отримання оплати, але вантаж згідно наданого коносамента відправлений 16.07.2023, а надане платіжне доручення банку №49 датоване 02.08.2023.

Позивач з цього приводу зазначає, що відвантаження до отримання депозиту не суперечить умовам контракту п.3.2. та не впливає на кількісні та вартісні характеристики товару. Умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача, та зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд зазначає, що приписи МКУ зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Зазначивши про вищенаведені розбіжності відповідач не зазначає як це впливає на визначення митної вартості та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Аналізуючи всі вищенаведені підстави для прийняття картки відмови та корегування митної вартості, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано яким чином це впливає на визначення митної вартості, навіть за умови встановлення певних розбіжностей, оскільки самі розбіжності чи неточності в документах поданих до митної декларації повинні бути у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. А тому самих посилань на неточності, розбіжності недостатньо для прийняття оскаржуваних рішень.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Сонекс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про корегування митної вартості товарів №UA500020/2023/000158/2 від 09.09.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь ПП «Сонекс» (вул. Миколи Боровського, буд. 33, м. Одеса, 65031, ) судовий збір у сумі 3 154,47 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.