Справа № 440/7204/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Петрова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 р. Справа № 440/7204/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі №440/7204/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову позивачу у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу передбачену п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 у справі №440/7204/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі та порушення норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 у справі № 440/7204/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191. Зазначає, що органи Пенсійного Фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивачки від 22.02.2023 та прийняття відповідного рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку № 22-1. Позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності зі ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. У відповідності до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки остання не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Уповноваженим на призначення ОСОБА_1 пенсії повинно бути Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення першої інстанції підлягає зміні, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має повний страховий стаж 42 роки 3 місяці 23 дні, що підтверджується записами в трудовій книжці 04 серпня 1984 року серії НОМЕР_1 . (а.с. 10-11)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.03.2023 №32 позивачці відмовлено у призначенні грошової допомоги з підстав того, що аналіз наданих 22.02.2023 документів гр. ОСОБА_1 , зокрема трудової книжки НОМЕР_1 від 04.08.1984 для призначення грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 показує про відсутність 30 років стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е -ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Управлінням прийнято рішення призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону 1058 за відсутністю 30 років стажу роботи в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років визначених чинним законодавством.

Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивачки на посаді викладача по класу фортепіано, має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е-ж» статті 55 Закону №1788. Суд також дійшов висновку, що трудова книжка позивачки містить чіткі та зрозумілі записи щодо роботи на посаді викладача музичної школи, а тому підстави для не зарахування періоду роботи з 01.08.1984 по 22.02.2023 до спеціального стажу позивачки, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.71 Прикінцевих положень Закону №1058 відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.2003 №1058-IV визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положеннями п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як передбачено ст. 4 Закону України Про позашкільну освіту від 22.06.2000 за №1841-III, з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України Про освіту, цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року за № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про позашкільну освіту, педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з п.5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на день її призначення.

Згідно з п.7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Так, записами в трудовій книжці від 04 серпня 1984 року серії НОМЕР_1 підтверджується, що на підставі наказу Гадяцької дитячої семирічної школи №37 від 02.08.1984 року позивач була прийнята на посаду викладача по класу фортепіано.

З 01.01.2021 було змінено назву закладу на Комунальний заклад Гадяцька дитяча мистецька школа, що підтверджено довідкою Комунального закладу Гадяцька дитяча мистецька школа Гадяцької міської ради від 21.02.2023 №10.

Відповідно до протоколу розрахунку пенсії позивача повний страховий стаж позивача становить 42 роки 3 місяці 23 дні (а.с. 28).

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка на час призначення їй пенсії за віком працювала у відповідному закладі освіти та має достатній трудовий стаж роботи в даному закладі, при цьому, раніше не отримувала пенсію, а тому суд першої інстанції дійшов правилльного висновку про те, що вона має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Застосування вищенаведених норм у такий спосіб відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17, а тому такий, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховується при вирішенні даної справи.

Водночас, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він уповноважений лише на розгляд конкретної заяви позивачки від 22.02.2023 та прийняття рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку № 22-1, та не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки остання не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Надаючи правову оцінку таким доводам заявника апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до 1 розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції Постанови правління Пенсійного фонду України N 25-1 від 16.12.2020) (далі - Порядок 22-1) заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Відповідно до пункту 4.1. Розділу IV Порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з п. 4.2 Розділу IV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.10 Розділу IV Порядку 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до ст. 47 Закону №1058, пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

З системного аналізу наведених вище норм права вбачається, що органи Пенсійного Фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Після прийнятття відповідного позитивного рішення (про призначення/перерахунок пенсії) електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області уповноважено лише на розгляд заяви, та прийняття рішення по ній.

В той же час безпосереднє проведення нарахування та виплати спірної вихідної допомоги в силу приписів Порядку № 22-1 виходить за межі повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, який з врахуванням принципу екстериторіальності визначає право на отримання такої допомоги та організовує подальшу передачу пенсійної справи та прийнятого рішення до уповноваженого органу, який таку виплату має здійснити.

В контексті розгляду цієї справи, з урахуванням висновків суду про наявність у позивачки права на нарахування та виплату вихідної допомоги та протиправності оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову у виплаті грошової допомоги, Головне управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області повинно прийняти рішення про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яке передбачено п. 7-1 ХV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», та передати його разом з електронною пенсійною справою за місцем фактичного проживання до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області для організації виплати такої допомоги.

В той же час суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій має здйснити саме Головне управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС Україниза наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, встановлюючи право позивача на отримання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яке передбачено п. 7-1 ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", однак обрав спосіб захисту порушеного права, яий не відповідає приписам Порядку № 22-1, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни судового рішення в цій частині з підстав, викладених в цій постанові, та викладення абзацу третього резолютивної частини рішення в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі № 440/7204/23 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у такій редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі № 440/7204/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко