Справа № 120/10486/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 грудня 2023 р. Справа № 120/10486/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Мурованокуриловецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі позивач) з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Мурованокуриловецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною викладену у листі від 20.05.2023 за вих. №KO-5/6/0526-23 відмову Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Мурованокуриловецького сектору в оформленні та видачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нового паспорта громадянина України у формі книжечки замість паспорта громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку із його непридатністю для користування, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Мурованокуриловецького сектору оформити та видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , новий паспорт громадянина України у формі книжечки замість паспорта громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку із його непридатністю для користування, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, без надання згоди на обробку персональних даних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що у вересні 2021 року у зв`язку з досягненням 14-річного віку ОСОБА_2 звернувся до Мурованокуриловецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, де тримав паспорт громадянина України у вигляді ID-картки.

У подальшому, зв`язку із непридатністю для використання паспорта громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1 ОСОБА_2 та йому мати - ОСОБА_4 звернулися до Мурованокуриловецького сектору УДМС України у Вінницькій області із заявою про обмін паспорта громадянина України від 10.05.2023, згідно з якою ОСОБА_2 повернув пошкоджену пластикову картку типу ID-1 №006806944, дата видачі 27.09.2021, орган, що видав 0526, для знищення та просив оформити і видати йому новий паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року замість паспорта, що підлягає обміну, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Як зазначає сторона позивача, у заяві про обмін паспорта громадянина України від 10.05.2023 заявниками повідомлено про відмову від оформлення паспорта у формі ID-картки, про незгоду на обробку персональних даних у зв`язку із неприпустимістю втручання держави в особисте і сімейне життя людини, та обґрунтовано право на отримання паспорта-книжечки відповідно до Положення про паспорт та Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17.

Проте, Мурованокуриловецький сектор УДМС України у Вінницькій області листом від 20.05.2023 за вих. №KO-5/6/0526-23 відмовив в оформленні та видачі такого паспорта, пославшись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Тимчасовий порядок оформлення в видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС від 06.06.2019 №456.

На переконання позивача, вищезазначена відмова відповідача є такою, що порушує його права, тому ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 18.07.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

01.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що права позивача не порушено, оскільки його заяву-звернення розглянуто, та листом проінформовано про результати розгляду звернення, надавши роз`яснення щодо порядку оформлення паспорта громадянина України. Такий лист Мурованокуриловецький сектор УДМС України у Вінницькій області не є рішенням, тому на переконання відповідача, не може бути визнаний протиправним.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини.

27.09.2021 ОСОБА_2 отримав паспорт громадянина України у формі ID - картки № НОМЕР_1 .

23.04.2023, 08.05.2023 та 10.05.2023 ОСОБА_2 разом із батьками звертався до Мурованокуриловецького сектору УДМС України у Вінницькій області із заявою про відкликання згоди на обробку персональних даних та знищення їх в ЄДДР.

У відповідь на заяву від 08.05.2023 та від 10.05.2023 відповідач листом від 17.05.2023 №С-4218-23/0501.9/126-23 та листом від 20.05.2023 №КО-5/6/0526-23/0526/4-23 повідомив, що ст. 9 Закону №5492-VI від 20.11.2012 регламентовано права осіб, персональні дані яких внесено до Єдиного державного демографічного реєстру. Зокрема, кожна особа, персональні дані (інформація про особу) якої внесені до Реєстру, має право на: 1) отримання інформації про наявність запису в Реєстрі стосовно неї; 2) вимогу щодо поновлення і виправлення інформації про неї; 3) забезпечення захисту своїх прав, якщо її запит або вимогу про виправлення своїх персональних даних не задоволено; 4) безоплатне отримання довідки про внесення інформації до Реєстру або витягу з Реєстру; 5) отримання від уповноважених суб`єктів на безоплатній основі повідомлення про кожен випадок звернення щодо передачі інформації про неї з Реєстру.

З огляду на викладене, відповідач вказує, що право у осіб, персональні дані яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру, вимагати видалення будь-яких даних з такого реєстру - відсутнє.

10.05.2023 ОСОБА_2 разом із батьками звернувся до Мурованокуриловецького сектору УДМС України у Вінницькій області також із заявою про обмін паспорта громадянина України, у якій зазначено, що паспорт громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1 № НОМЕР_1 , дата видачі - 27.09.2021, орган, що видав - 0526, що виданий на ім`я ОСОБА_2 є непридатним для подальшого користування, оскільки пошкоджений.

За змістом заяви позивач також заяви, що не дає згоди на збір і обробку своїх персональних даних, категорично забороняє передачу будь-яких даних про себе в ЄДР та забороняє використання щодо нього будь-яких засобів ЄДДР.

У зв`язку з вищезазначеним ОСОБА_2 разом із своїми законними представниками просив видати новий паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року замість паспорта, що підлягає обміну, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Листом від 20.05.2023 №КО-4/6/0526-23/0526/6-23 відповідач повідомив, що за відсутності відповідного рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державну міграційну службу оформити та видати паспорт громадянина України зразку 1994 року, у Мурованокуриловецького сектору УДМС у Вінницькій області відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта у формі книжечки.

Також зазначено, що ОСОБА_2 уже отримувався паспорт громадянина України у вигляді ID-картки і при видачі такого паспорту про наявність релігійних переконань з цього приводу не вказувалось.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення № 2503, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захист.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями статті 14 Закону № 5492, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Положеннями пункту 1 розділу І Тимчасового порядку № 456 визначено, що цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абз. 5 п. 3постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302", Положення про паспорт громадянина України, затвердженогоПостановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (в редакціїПостанови Верховної Ради України від 23.02.2007 №719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відмовляючи в обміні паспорта громадянина України відповідач серед іншого посилається на Порядок №456 та зазначає при цьому, що до заяви не надано рішення суду, що набрало законної сили, а тому підстави для оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року відсутні.

Cуд зазначає, що даний нормативно-правовий акт регулює питання оформлення і видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої вже прийнято рішення суду, що набрало законної сили, в тому числі і про визнання протиправних дій органів Державної міграційної служби України щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. Зокрема, зазначені положення законодавства регулюють окремі правовідносини, а саме: випадки, коли особа вже зверталася до суду та отримала відповідне рішення суду, яке набрало законної сили.

Однак, ані позивачем, ані відповідачами не надано суду жодних підтверджень існування такого рішення суду про зобов`язання органу ДМС оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року.

При цьому, з аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд наголошує, що п. 13 Положення № 2503-XII не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду для одержання паспорта у формі книжечки.

Водночас, у листі від 20.05.2023 №КО-4/6/0526-23/0526/6-23 відповідач також посилається на те, що ОСОБА_2 уже отримувався паспорт громадянина України у вигляді ID-картки і при видачі такого паспорту про наявність релігійних переконань з цього приводу не вказувалось, тому відсутні підстави для обміну паспорта громадянина України у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.

З приводу такої підстави для відмови у обміні паспорта громадянина України, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Пунктом 21 Порядку № 302 передбачено, що у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Судом встановлено, що після досягнення 14-річного віку ОСОБА_2 звернувся до територіального підрозділу УДМС України щодо отримання паспорту громадянина України. 27.09.2021 ОСОБА_2 видано паспорт громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1 № НОМЕР_1 .

Перед оформленням паспорта у формі ID-картки ОСОБА_2 заповнено заяву-анкету та надано згоду на обробку його персональних даних, що не заперечується стороною позивача.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297-VI), суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 частини другої статті 15 цього ж Закону передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі набрання законної сили рішення суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Згідно вимог статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (стаття 10 Закону № 5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону № 5492-VI для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 5 статті 21 Закону України № 5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Отже, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Судом встановлено, що отриманий ОСОБА_2 27.09.2021 паспорт громадянина України у формі ID - картки оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок його волевиявлення, адже позивач при оформленні ID - картки, надав згоду на обробку його персональних даних.

Саме у зв`язку з поданням ОСОБА_5 відповідної заяви анкети Мурованокуриловецьким сектором УДМС України у Вінницькій області оформлено паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 від 27.09.2021.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи сторони позивача з приводу того, що посадовими особами міграційної служби не роз`яснено ОСОБА_2 право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, адже у відповідача відсутній такий обов`язок.

Суд враховує, що звертаючись із заявою про обмін паспорта у формі ID-картки позивач вказує, що такий паспорт є непридатним для подальшого використання. Як видно з фотокопії паспорта ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , лівий кут ID-картки дійсно пошкоджений, водночас, з аналізу Порядку №302 судом встановлено, що чинним законодавством не передбачено можливість обміну паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_2 в обміні паспорта громадянина України у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 21.11.2023 у справі №120/3397/23.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у позовній заяві посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17.

З цього приводу, суд зазначає, що у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 вказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Разом з тим, у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача здійснити обмін вже отриманого ним паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки.

Таким чином, вказана адміністративна справа не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 в даному випадку застосуванню не підлягають.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, 21018, ) в особі Мурованокуриловецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Комарова, 6, смт. Муровані Курилівці, Вінницька область, 23400).

Рішення суду сформовано: 11.12.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна