Справа № 240/33556/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

08 грудня 2023 року м. Житомир справа №240/33556/23

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, інша особа Державна казначейська служба України,

встановив:

27.11.2023 відділом документального забезпечення суду до справи №806/2418/18 було зареєстровано, серед іншого, скаргу на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби та заяву про поновлення процесуального строку, які надійшли до суду через підсистему "Електронний суд".

Згідно доповідної записки від 30.11.2023 передано матеріали скарги на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби разом із заявою про поновлення процесуального строку на автоматизований розподіл для визначення судді через автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023 скаргу передано на розгляд головуючому судді Гуріну Д.М.

Перевіряючи скаргу на відповідність її вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

При цьому, у випадку коли особа оскаржує рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня, то він звертається до них з відповідною скаргу.

Натомість у випадку оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в судовому порядку, особа повинна звернута до відповідного суду із позовною заявою.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Вимоги до оформлення позовної заяви зазначені в статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, зазначеною статтею передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України викладені вимоги до позовної заяви.

Разом з тим, ОСОБА_1 , звертаючись з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до суду скаргу, а не позовну заяву, оформлену відповідно до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивачу необхідно уточнити склад учасників справи відповідно до вимог статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, судом встановлено, що позивач оскаржує до суду постанову, винесену 28.10.2020 про закінчення виконавчого провадження ВП №61829123 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Коломієць В.І. звернувся до адміністративного суду про оскарження вказаної постанови 27.11.2023.

Таким чином, ОСОБА_1 пропущено десятиденний строк на звернення до суду щодо оскарження постанови від 28.10.2020 ВП №61829123.

Відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексом адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

ОСОБА_1 на виконання вимог ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України було подано 27.11.2023 заяву про поновлення процесуального строку. Заявник в обґрунтування вказаної заяви посилається на введення воєнного стану в країні. Вказав, що довготривалі повітряні тривоги, відсутність мережі Інтернет («страница не овечает» -«подождать», тощо) та електрики, ракетно-бомбові обстріли, війна, тощо не залежить від його волі, бажань його, він в цьому безсилий, не може подолати цього, не можу перебороти, війні не може протистояти. Тому що це непереборно об`єктивна сила, перешкоди, труднощі, які не залежали від його волі/бажання, які унеможливлювали своєчасне, у встановлений законом процесуальний строк, подання заяви.

Суд вважає, що наведені ОСОБА_1 підстави не є такими, з якими процесуальний закон пов`язує можливість визнання їх поважними, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлюється десятиденний строк.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексом адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Щодо посилання ОСОБА_1 на дію воєнного стану, суд зазначає наступне.

Слід зауважити, що правовідносини, з приводу яких ОСОБА_1 звернувся до суду, виникли у жовтні 2020 року, водночас з вимогою про скасування та визнання протиправною постанови від 28.10.2020 ВП №61829123 до суду ОСОБА_1 звернувся 27.11.2023, тобто з порушенням строку, визначеного ч.2 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введений в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб та неодноразово був продовжений.

Тобто, воєнний стан в країні почався з 24.02.2022.

А тому, з огляду на викладене, ОСОБА_1 знав (повинен був знати) про порушення своїх прав, ще до введення воєнного стану в країні стосовно вимог про скасування та визнання протиправною постанови від 28.10.2020 ВП №61829123.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин скарга підлягає залишенню без руху для усунення зазначених недоліків шляхом надання до суду:

- оформленої відповідно до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви (в 2-х екземплярах: для суду та для відповідача) із уточненням у ній складу учасників справи відповідно до вимог статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням інших причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску в частині періоду з 28.10.2020 (дата винесення оскаржуваної постанови) до 24.02.2022 (початок воєнного стану).

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити скаржнику у поновленні строку звернення до суду про оскарження постанови від 27.11.2023 вх. №79719/23.

Скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

Скаржнику усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Копію ухвали про залишення скарги без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Д.М. Гурін