Справа № 420/15641/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.,

представника позивачів Найдьонової Г.О.

представника відповідача Жукової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись з даним позовом до суду та, змінивши позовні вимоги, просять суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.08.2022 року № 665864 про припинення виплат допомоги ВПО ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити допомогу на проживання ВПО ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 травня 2022 року по січень 2023 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що адресою покинутого місця проживання позивачів є Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, яке входило як в перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації. За таких обставин, позивачі мають безумовно право на отримання допомоги на проживання для ВПО, що і було виконано відповідачем, допомога на проживання була призначена з дати звернення - 18.04.2022 року. Однак, виплати допомоги були отримані у вересні 2022 року у розмірі 10000 гривень, тобто лише за 2 місяця, за березень та квітень 2022 року. При цьому, аналізуючи підстави скасування дій довідки ВПО передбачені ст. 12 Закону приходимо до висновку про неможливість застосування жодної з них. Застосувати підставу для скасування дії довідки ВПО, як виїзд на постійне місце проживання за кордон до Позивачів не можливо, так як вони не мала такого наміру. Крім того, отримавши інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, відповідач міг би прийняти рішення про скасування довідки ВПО, однак дана обставина не відповідає дійсності, так як позивачі не повернулися до покинутого місця проживання. Інші підстави припинення дії довідки ВПО теж неможливо застосувати до позивачів, так як вони не мали місця. При цьому, відповідачем рішення в порядку ст. 12 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не приймалось відносно позивачів , лише припинено виплати. Підстави припинення надання допомоги на проживання містяться у Постанові Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022. перелік яких є вичерпним. Враховуючи, що покинута адреса проживання позивачів не виключена з Переліку територій де проводяться бойові дії, а спірні правовідносини мали місце до 14.10.2022 року, тому п.5 зазначеної постанови не може бути застосований. Таким чином, підстав для прийняття рішення про припинення надання допомоги позивачам не має.

Від представника відповідача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що позивачі 18.04.2022 року звернулись із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Інформація була внесена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до інформації, яка містилась в ЄІБДВПО позивач мала статус особи, яка перетнула кордон. Держприкордонслужбою була надано інформація, що позивач не повернулась після виїзду більше 3 місяців, що є порушенням ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Таким чином, з травня 2022 року нарахування допомоги було припинено (рішення від 23.08.2022 № 665864). Таким чином, рішення про припинення нарахування допомоги відповідає вимогам закону, а підстав для його скасування немає.

Представником позивачів надано відзив на позовну заяву, в якому представник позивачів зазначив, що позивач при виїзді за кордон не мала на меті змінювати місця проживання, вона виїжджала з малолітньою донькою з метою відвідування родичів та друзів, у зв`язку з чим і не повідомляла УСЗН про це. Ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачає обставини, що є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. При цьому відповідачем рішення в порядку ст. 12 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відносно ОСОБА_1 не приймалось, лише прийнято рішення про припинення виплат. Таким чином, відповідачем прийнято рішення про припинення допомоги на проживання ВПО з підстав та у спосіб не передбачений Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року. Таким чином, рішення УСЗН в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.08.2022 року, яким припинено виплату допомоги на проживання ВПО з 01.05.2022 року в зв`язку з вибуттям за кордон та неповерненням після виїзду більше трьох місяців є таким, що порушує права позивачів, так як прийнято з підстав та у спосіб не передбачений Законом, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року прийнято ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву про заміну предмету позову.

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами з м. Берислав, Херсонської області, та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 18.04.2022 року № 5105-, № 5105- (а.с. 11-12).

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 подала до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с. 31).

23 серпня 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання з 01.03.2022 року (а.с. 32).

23 серпня 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення № 665864 про зняття ОСОБА_1 з виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 01.05.2022 року, в зв`язку з вибуттям за кордон не повернення після виїзду більше трьох місяців (а.с. 34).

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 подала до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с. 35).

21 лютого 2023 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання з 01.02.2023 року (а.с. 36).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана: дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства; повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2-3 Порядку № 332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).

Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення № 665864 про зняття ОСОБА_1 з виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 01.05.2022 року, в зв`язку з вибуттям за кордон не повернення після виїзду більше трьох місяців (а.с. 34).

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що відповідно до інформації, яка містилась в ЄІБДВПО позивач мала статус особи, яка перетнула кордон. Держприкордонслужбою 27.07.2022 року була надано інформація, що позивач не повернулась після виїзду більше 3 місяців, що є порушенням ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

В той же час, приписами ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не передбачено право органу з питань соціального захисту населення приймати рішення про зняття (припинення) з виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, в тому числі у разі виїзду закордон.

Вказаною статтею врегульовано порядок прийняття рішення про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зокрема у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання.

Разом з тим, будь-якого рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», щодо позивачів не приймалось, що не заперечується відповідачем.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачі повернулись до покинутого постійного місця проживання, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Приписами ст. 14 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім цього, статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право особи має бути: 1) здійснено згідно з законом; 2) переслідувати легітимну мету або цілі; 3) бути необхідним у демократичному суспільстві (тобто пропорційним цілям, які мали бути досягнуті та виправданим).

У справі Мелоун проти Сполученого Королівства Європейський суд зазначив, що вимога передбачуваності означає, що закон має бути достатньо чітким у своїх положеннях, щоб громадяни усвідомлювали обставини і умови, за яких органи влади, уповноважені застосовувати втручання в право на повагу до приватного життя.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення від 23.08.2022 року № 665864 про припинення виплат допомоги внутрішньо переміщеними особами ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

При цьому, оскільки судом встановлена протиправність рішення відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2022 року 31.01.2023 року включно.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.08.2022 року № 665864 про припинення нарахування допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2022 року 31.01.2023 року включно.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця поживання: АДРЕСА_2 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, адреса місцезнаходження: 65074, м. Одеса, вул. Косівська, 2Д) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.08.2022 року № 665864 про припинення нарахування допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2022 року 31.01.2023 року включно.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 08 грудня 2023 року.

Суддя О.А. Левчук