Справа № 160/17655/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 вересня 2023 рокуСправа №160/17655/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання частково протиправним рішення відповідача та протиправними його дій при виконанні рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року у справі №160/17655/20 позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, заявник) - задоволено частково, суд вирішив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) №67 від 26.11.2020 в частині визначення страхового стажу судді ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посадах:

- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);

- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із обрахунку стажу судді на посадах:

- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);

- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.

- суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області (17 років 11 місяців 14 днів), з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 840грн. 80коп.

01.06.2021 року рішення набрало законної сили та 21.01.2022 року заявником отримані виконавчі листи по справі.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій заявник просить:

- визнати частково протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28 березня 2022 року № 67 про здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - а саме: в частині зазначення початкової дати здійснення перерахунку та виплати з 01 червня 2021 року, з визнанням протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в повному обсязі, а саме: в непроведенні перерахунку та фактичної виплати ОСОБА_1 в повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно рішення суду та на його виконання саме з 18 листопада 2020 року, тобто з дня первинного мого звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за його призначенням після звільнення у відставку, який і є днем, наступним за днем звільнення судді у відставку;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вжити заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №160/17655/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про зобов`язання на його виконання здійснити перерахунок і фактичну виплату ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18.11.2020 року, тобто з дня первинного звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за його призначенням після звільнення у відставку, який і є днем, наступним за днем звільнення судді у відставку, із врахуванням раніше виплачених сум, та виконати вказане рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою суду заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження та витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області докази виконання (пояснення щодо невиконання) рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року у справі №160/17655/20.

Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області засобами електронного зв`язку через підсистему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення разом з доказами.

За змістом письмових пояснень, відповідач вказує, що на виконання рішення суду від 30.04.2021 року по справі № 160/17655/20 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зараховано ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посадах помічника прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні) та старшого помічника прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні) та здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням вищезазначеного стажу. Викладене підтверджується копією розпорядження та розрахунку стажу.

Згідно з пунктом 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Доплата ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 по 31.03.2022 у розмірі 141506грн. 64коп. буде здійснена після виділення бюджетних асигнувань, що підтверджується копією розрахунку доплати.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає виконаними покладені рішенням суду зобов`язання.

При вирішенні заяви позивача в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України.

Водночас відповідно до приписів ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Про виконавче провадження).

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в частині першій цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.383 КАС України, у заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження.

Аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перевірки виконання рішення суду під час примусового виконання в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Тобто, при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.383 КАС України, обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання, або неналежного виконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.01.2021 у справі № 640/1364/19.

Отже, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст.383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім виконавцям, а звернення до суду в порядку ст.383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі заходи на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином, перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання судового рішення.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення, в тому числі і в примусовому порядку, не дав очікуваного результату.

Позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.06.2021 по 31.03.2022 та донараховано 141506грн. 64коп. Донарахована сума пенсії внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою.

У поясненнях відповідач зазначає, що відповідна виплата буде здійснена після виділення пенсійному органу відповідних коштів на погашення заборгованості.

Щодо виплати перерахованої пенсії позивачу, суд враховує, що органи Пенсійного фонду України фінансують види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань. Таким чином, нарахована позивачу сума доплати по пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із підпунктами 4-5 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи те, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості і зазначає, що заборгованість буде виплачена після надходження коштів, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, оскільки відповідне фінансове забезпечення не залежить від відповідача особисто.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява позивача, подана в порядку ст.383 КАС України, є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243-248, 256, 383 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи до електронного кабінету.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 КАС України.

Суддя Г. В.Кадникова