Справа № 520/19984/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2023 року № 520/19984/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського квартирно-експуатаційного управління (вул. Пушкінська, буд.61, м.Харків, 61052, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського квартирно-експуатаційного управління, в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , жилою площею 30.5кв. м;

- визнати неправомірною відмову Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями клопотання щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових, жилою площею 30,5 кв.м;

- зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями клопотання щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових, жилою площею 30.5кв. м.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він разом зі своєю сім`єю постійно проживає та зареєстрований в службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ордера №47 від 30.01.2010. 18.05.2023 позивач звертався до Харківського КЕУ з заявою щодо організації підготовки і направлення документів для виключення квартири з числі службових. Листом від 30.05.2023р. відповідач повідомив позивача, що згідно рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року № 2551/з/5 питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти. Оскільки позивач проходить військову службу, підстави для надання до розгляду на Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями (м. Київ) відсутні. Позивач, вважаючи, що такими діями відповідачем порушено його конституційні права, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1993 року по теперішній час проходе військову службу у Збройних Силах України, з 2004 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 2020 року - Харківському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, дані обставини підтверджуються Витягом із послужного списку (копія додасться).

У 2010 році на підставі ордеру від 30.01.2010 року № 47 разом з родиною отримав службове житло - квартиру, в якій проживає на даний час, за адресою: АДРЕСА_2 .

Житловою комісії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийнято рішення про забезпечення позивача постійною жилою площею шляхом виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (протокол від 26.03.2021 року № 3) з числа службового. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.04.2021 року № 182 затверджено рішення комісії.

18.05.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив розглянути надані ним документи та вжити заходів передбачених пунктом 10 розділу 7 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, а також направити пакет документів до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями для погодження питання, щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових.

Відповідач листом від 30.05.2023 року № 583/1720 повідомив позивача, що згідно рішення заступника Міністра Оборони України від 04.11.2022 року№2551/з/5 питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті. Оскільки позивач проходить військову службу, підстав для надання до розгляду на Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями (м.Київ) відсутні.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації.

За змістом статті 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Статтею 125 Житлового кодексу України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Так, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Отже, у спірних правовідносинах Інструкцією № 380 відповідач, Харківське КЕУ, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним військової служби.

На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі №636/1514/19 погодився з правовим висновком суду першої і апеляційної інстанції та підсумував, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до Витягу з послужного списку має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, проходить військову службу, має статус ветеран війни - учасник бойових дій.

В свою чергу, не подання відповідачем до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями пакету документів щодо виключення житлового приміщення з числа службових обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Суд зазначає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

З огляду на викладене, та для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями пакет документів щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових та зобов`язати Харківське Квартирно - експлуатаційне управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями пакет документів щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського квартирно -експлуатаційного управління (вул. Пушкінська, буд.61, м.Харків, 61052, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково .

Визнати протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями пакет документів щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових.

Зобов`язати Харківське Квартирно - експлуатаційне управління подати до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями пакет документів щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.