Справа № 360/1189/23
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1189/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом адвоката Мандрика Владислава Володимировича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому представник позивача просить (арк. спр. 1-5):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, за період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, за період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що майор ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження служби позивач 04 листопада 2022 року отримав бойове травмування.

У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні, реабілітації та у відпустках за станом здоров`я в період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року.

Відповідно до первинної медичної картки форми 100 під час обстрілу 04 листопада 2022 року військовослужбовець ОСОБА_1 отримав поранення, у зв`язку з чим почав проходити довготривале лікування. В довідці Військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2023 року № 1617 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданій позивачу, зазначено: «Майора ОСОБА_1 вважати таким, що отримав бойове травмування, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області.».

Згідно з виписним епікризом № 146В позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24 листопада 2022 року по 27 грудня 2022 року. Відповідно до виписного епікризу № 000883/2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 27 грудня 2022 року по 17 січня 2023 року. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 3275, виданою майору ОСОБА_1 , травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

У вищевказані періоди позивачу не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Разом з цим, у зв`язку з отриманням бойового поранення позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.

07 червня 2023 року в інтересах позивача направлено заяву до відповідача з проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі за період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року включно щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, передбачену Постановою № 168, з урахуванням фактично виплачених сум. До зави були додані всі вищеперелічені медичні документи.

У своїй відповіді відповідач зазначив, що на сьогоднішній день відсутні зміни до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану за листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року. За періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з бойовим пораненням з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року позивачу у повному розмірі не було нараховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100000,00 грн.

Представник позивача вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 09 жовтня 2023 року про відкриття провадження в адміністративній справі визначено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 30-32).

Ухвалою від 06 листопада 2023 року повторно витребувано від відповідача письмові докази (арк. спр. 44-47).

Ухвалою від 04 грудня 2023 року задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного процесуального строку, поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на подання відзиву на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (арк. спр. 85, 86).

28 листопада 2023 року від відповідача за вхідним реєстраційним № 10931/2023 через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву від 25 листопада 2023 року № 12943 (арк. спр. 57-63).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив таке.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року № 326 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 03 листопада 2020 року № 305 на посаду заступника командира мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_3 , який прибув із Сєвєродонецького МТЦК та СП м. Сєвєродонецьк Луганської області, з 12 листопада 2020 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 вересня 2022 року № 277 нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах офіцерського складу, увільнено від займаних посад і призначено: майора ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 22 вересня 2022 року № 295 на посаду заступника командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_4 ), вважати таким, що з 29 вересня 2022 року посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 4930 гривень на місяць, шпк «майор».

Як зазначено в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2022 року № 320 вважати такими, що вибули: до лікувального закладу, у зв`язку із захворюванням: з 11 листопада 2022 року: до військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 : майор ОСОБА_1 , заступник командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2023 року № 57 вважати такими, що вибули: до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій: вважати таким, що знаходився на лікуванні внаслідок бойового травмування з 14 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року: майор ОСОБА_1 , заступник командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2023 року № 26 нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах офіцерського складу, увільнено від займаних посад і призначено: майора ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2023 року № 3 на посаду заступника командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 березня 2023 року № 86 вважати такими, що виключені зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 : майор ОСОБА_1 , заступник командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 березня 2023 року № 530 на посаду офіцера відділу (керівництва військами) оперативного управління штабу Військової частини НОМЕР_6 , ВОС-0201003 і вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок виплати грошового забезпечення, передбаченого Постановою № 168, регулюється окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29.

Відповідно до пункту 28 частини третьої статті 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністр як керівник міністерства дає обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками апарату міністерства доручення.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 3 Статуту внутрішньої служби в Збройних Силах України, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків; визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Тобто, окреме доручення Міністра Збройних Сил України, відповідно до вище зазначених норм законодавства є обов`язковим до виконання усіма військовослужбовцями.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яким визначено та/або роз`яснено підстави встановлення/виплати додаткової винагороди, зокрема, в розмірі 100000,00 грн та документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Тобто, для набуття права на виплату військовослужбовець має надати: медичні документи (що підтверджують період лікування); висновок ВЛК (підтвердження тяжкого поранення); довіку про обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), передбачену Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (для підтвердження причинно-наслідкових зв`язків, а саме із захистом Батьківщини).

Виплата винагороди, передбаченої Постановою № 168, виплачується за періоди: перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

Рапортів чи звернень про здійснення виплат від позивача військова частина не отримувала, а тому право на виплату відповідачем не порушено.

Щодо дій військовослужбовця для реалізації його права на виплату відповідач зазначив таке.

Відповідно до статті 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Як передбачено статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з статтею 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Відповідно до пункту 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року № 124 (далі - Інструкція), у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі - документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Як зазначено у абзаці двадцять першому пункту 2.1.6. Інструкції рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з пунктом 2.8.18. Інструкції додатки до документів, крім додатків до супровідних листів, складаються з метою доповнення, пояснення окремих питань або документів в цілому (додаток 3). Додатки до документів можуть бути таких видів: додатки, що доповнюють та/або пояснюють зміст основного документа.

Тобто, для реалізації права на виплату позивач має надати заяву (рапорт) та належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують викладені у заяві (рапорті) обставини.

Відповідач вважає, що оскільки позивач не звертався з відповідною вимогою до відповідача, то право позивача не порушено.

У разі звернення позивача до відповідача з підтверджуючими документами та дозволом на здійснення виплати з порушенням строку, відповідач здійснить перерахунок та виплату після поранення відповідно до вимог Постанови № 168.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали судової справи у паперовій формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) проходив службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 12 листопада 2020 року по 27 березня 2023 року у Військовій частині НОМЕР_1 на посадах заступника командира мотопіхотного батальйону, заступника командира 1 механізованого батальйону та заступника командира 2 стрілецького батальйону (військове звання - майор), про що свідчать посвідчення офіцера серії НОМЕР_8 від 12 травня 2023 року, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу від 12 листопада 2020 року, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 2020 року № 326 (по стройовій частині), витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 вересня 2022 року № 277 (по стройовій частині), витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2023 року № 26 (по стройовій частині), витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06 лютого 2023 року № 37 (по стройовій частині) та витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 березня 2023 року № 86 (по стройовій частині) (арк. спр. 41, 42-43, 65-70).

Згідно з первинною медичною карткою, виданою МПБ «Константинівка», 04 листопада 2022 року о 18 год. 00 хв. майор ОСОБА_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) поступив для отримання невідкладної допомоги; зазначено, що поранений захворів 04 листопада 2022 року о 12 год. 30 хв.; діагноз ВТ акубаротравма (04 листопада 2022 року) без порушення цілісності барабанної перетинки; серед іншого рекомендовано звільнення від виконання службових обов`язків на 5 днів (арк. спр. 11-12).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2022 року № 320 (по стройовій частині) вважати такими, що вибули: ніжчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресій Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням: з 11 листопада 2022 року: до Військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 : майор ОСОБА_1 , заступник командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 (арк. спр. 71).

Згідно з виписним епікризом Державної установи «Інститут геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова» № 146 В: майор Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив 14 листопада 2022 року, виписаний 27 грудня 2022 року, перебував у відділенні реабілітації неврологічних хворих; клінічний діагноз: наслідки ВТ (04 листопада 2022 року), забою головного мозку (за даними ЕЕГ від 15 листопада 2022 року), акубаротравми без зниження слуху у вигляді післятравматичної енцефолопатії, стійкий цефалгічний, цефастенічний синдроми з явищами дисомнії; ГХ І ст., 2 ст., легкий перебіг, СН 0; дисфункція гіпоталамуса, нейро-ендокринно-обмінна форма, ожиріння ІІ стадії, дисліпідемія, порушення глікемії натще, дифузний зоб 1 ст., субклінічний гіпотиреоз, блефарит, кон`юнктивіт, склерит, міопія 1 ст., макулопатія, викривлення носової перетинки з порушенням дихання, гіперурікемія, дегенеративно-дистрофічні зміни попереково-крижового відділу хребта, ускладнені протрузіями міжхребневих дисків L2/3, L3/4, L4/5, L5/S1, ретроліcтез тіла L5 хребця, кератома ? (арк. спр. 15-16).

Відповідно до виписного епікризу Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» від 17 січня 2023 року № 000883/2022: військовослужбовець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в госпіталі у період з 27 грудня 2022 року по 17 січня 2023 року; повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): основний: наслідки перенесеної ВТ, ЗЧМТ (забою г/м (за даними ЕЕГ від 15 листопада 2022 року)), акубаротравми від 04 листопада 2022 року з помірно вираженим цефалгічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегетативною дисфункцією (за шкалою Вейна 32 б.), інтелектуально-мнестичним зниженням (MMSE 26 б.), вестибулярною дисфункцією, диссомнією; супутній: вертеброгенна лівобічна люмбоішалгія на фоні ДДЗХ, ускладнена множинними протрузіями м/х дисків на рівні L2- L3, L3- L4, L4- L5, L5-S1, ретролістез тіла L5 хребця (відповідно до МРТ від 20 грудня 2022 року) з вираженим больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами, чутливо-рефлектроними порушеннями, артеріальна гіпертензія; після проведеного лікування хворий направлений до військової частини (арк. спр. 16-17).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року № 19 (по стройовій частині) вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків: з лікувального закладу: з 19 січня 2023 року: з Державної установи «Інститут геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова»: майор ОСОБА_1 , заступник командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 (арк. спр. 72).

Підставою для видачі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року № 19 (по стройовій частині) зазначено: рапорт майора ОСОБА_2 від 19 січня 2023 року № 3791, виписний епікриз від 27 грудня 2022 року № 146 В, виписний епікриз від 17 січня 2023 року № 000883/2022.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2023 року № 57 (по стройовій частині) вважати такими, що вибули: ніжчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресій Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме: до лікувального закладу у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій: вважати таким, що знаходився на лікуванні внаслідок бойового травмування з 14 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року: майор ОСОБА_1 , заступник командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 (арк. спр. 73).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2023 року № 1617 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) майор ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 листопада 2022 року отримав бойове травмування, діагноз: мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, акубаротравма. Травма отримана за таких обставин: встановлено з акта службового розслідування від 20 лютого 2023 року № 641 по факту отримання травми (поранення) військовослужбовцем заступником командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , що 04 листопада 2022 року приблизно до 12 год. 30 хв. під час бойових дій поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації внаслідок ворожого артилерійського обстрілу було травмовано заступника командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту українського виробника (бронежилет «Корсар» та шолом кевларовий). Вирішено майора ОСОБА_1 вважати таким, що отримав бойове травмування, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і непорушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував (арк. спр. 13-14).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_5 від 13 березня 2023 року № 3275 (арк. спр. 18) проведено огляд майора взк ОСОБА_1 , 1991 року народження, який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 у листопаді 2020 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):

- наслідки поєднаних вогнепальних сліпих осколкових поранень (04 березня 2022 року) м`яких тканин лівого передпліччя, обох гомілок, у вигляді післяопераційних зміцнілих рубців з наявністю стороннього тіла правої гомілки (металевий уламок), без порушення функції. Згідно з наказом МОЗ від 04 липня 2007 року № 370 поранення легкого ступеню. Висновок: поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

- наслідки МВТ (04 листопада 2022 року), ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного, церебрастенічного синдромів, акубаротравматичне ураження без наслідків. Згідно з наказом МОЗ від 04 липня 2007 року № 370 поранення легкого ступеню. Висновок: травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини;

- гіпертонічна хвороба І ст. СН 0 ст., аліментарне ожиріння ІІ ст., остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом, незначним порушенням функцій. Висновок: захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби;

на підставі статті 75 в, 39 в, 13 в, 64 в графи ІІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 грудня 2022 року № 6291 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за листопад 2022 року» (арк. спр. 74-75) наказано:

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пунктах 2, 3, 4 цього наказу (пункт 1);

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 2);

зокрема майору ОСОБА_1 , механіку заступнику командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , який у період з 01 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року (кількість діб 10 діб) виконував завдання на пунктах 1-го ешелону, з розрахунку 100000,00 грн за повний місяць, а у період з 11 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року (кількість діб 20 діб) виконував завдання в інших місцях дислокації, з розрахунку 30000,00 грн за повний місяць.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 січня 2023 року № 192 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за грудень 2022 року» (арк. спр. 76-77) наказано:

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пунктах 2, 3, 4 цього наказу (пункт 1);

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 2);

зокрема майору ОСОБА_1 , механіку заступнику командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , який у період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року (кількість діб 31 доба) виконував завдання в інших місцях дислокації, з розрахунку 30000,00 грн за повний місяць.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 лютого 2023 року № 741 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за січень 2023 року» (арк. спр. 78-79) наказано:

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пунктах 2, 3, 4 цього наказу (пункт 1);

виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 2);

зокрема майору ОСОБА_1 , механіку заступнику командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , який у період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року (кількість діб 31 доба) виконував завдання в інших місцях дислокації, з розрахунку 30000,00 грн за повний місяць.

Згідно з картками особового рахунку працівника за 2022-2023 роки позивачу у грудні 2022 року за листопад 2022 року виплачено додаткову винагороду до 30000,00 грн у розмірі 20000,00 грн (за 20 діб) та додаткову винагороду до 100000,00 грн у розмірі 33333,33 грн (за 10 діб); у січні 2023 року за грудень 2022 року додаткову винагороду до 30000,00 грн у розмірі 30000,00 грн (за 31 добу); у лютому 2023 року за січень 2023 року - додаткову винагороду до 30000,00 грн у розмірі 30000,00 грн (за 31 добу) (арк. спр. 80-81).

Представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою від 07 червня 2023 року, якою серед іншого просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн у повному обсязі за період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум (арк. спр. 19-22). До означеної зави представником позивача серед іншого додано: копії Форми 100, довідки про обставини травми від 06 березня 2023 року № 1617, виписного епікризу № 146 В, виписного епікризу № 000883/2022, виписки № 8313/484, довідки ВЛК № 3275.

Листом від 07 липня 2023 року № 1/753 Військова частина НОМЕР_1 серед іншого повідомила представника позивача про те, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2022 року № 320 позивача направлено до лікувального закладу до Військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 у зв`язку із захворюванням з 11 листопада 2022 року. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року № 19 позивача вважати таким, що повернувся з лікувального закладу з Державної установи «Інститут геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова» з 19 січня 2023 року. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2023 року № 57 позивача вважати таким, що знаходився на лікуванні внаслідок бойового травмування з 14 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 лютого 2023 року № 646. У грудні 2022 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 22953,95 грн грошове забезпечення за листопад 2022 року, 19700,00 грн додаткова винагорода за 20 діб листопада 2022 року з розрахунку 30000,00 грн на місяць, 32833,33 грн - додаткова грошова винагорода за 10 діб листопада 2022 року з розрахунку 100000,00 грн на місяць. У січні 2023 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 22999,29 грн грошове забезпечення за грудень 2022 року, 29550,00 грн додаткова винагорода за 31 добу грудня 2022 року з розрахунку 30000,00 грн на місяць. У лютому 2023 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 14752,05 грн грошове забезпечення за січень 2023 року, 29550,00 грн додаткова винагорода за 31 добу січня 2023 року з розрахунку 30000,00 грн на місяць. Також відповідачем зазначено, що на сьогоднішній день відсутні зміни до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану за листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року. Після видання командиром Військової частини НОМЕР_1 відповідних наказів позивачу будуть проведені всі належні виплати (арк. спр. 23-24).

З вищеописаних матеріалів судової справи, судом встановлено, що:

04 листопада 2022 року позивач отримав бойове травмування, яке пов`язано з проходженням військової служби та захистом Батьківщини;

відповідачем проведено нарахування та виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за період з 01 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року у розмірі 33333,33 грн;

відповідачем визначено період перебування позивача на лікуванні з 14 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року;

період перебування позивача в дорозі: з Військової частини НОМЕР_1 до лікувального закладу з 11 листопада 2022 року по 13 листопада 2022 року; з лікувального закладу до Військової частини НОМЕР_1 з 18 січня 2023 року по 19 січня 2023 року;

позивач у спірний період у відпустці за станом здоров`я не перебував, у тому числі у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, спірним у цій справі є саме ненарахування та невиплата відповідачем збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за період з 11 листопада 2022 року по 19 січня 2023 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому, Законами України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-IX, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, від 02 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3276-ІХ, від 08 листопада 2023 року № 3429-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено відповідні Укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України»:

Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина перша);

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом (частина друга);

з`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України (частина четверта).

Відповідно до статті 3 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Отже, відповідач входить до структури Збройних Сил України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 01 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року):

установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший);

нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий);

виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій);

відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (абзаци четвертий, п`ятий).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць виплачується зокрема військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, згідно з абзацами першим, четвертим пункту 7 якого у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є довідка про отримання порання (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5). У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), які вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстав для видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо) (абзаци п`ятий-десятий Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29).

Як встановлено судом та підтверджено письмовими доказами, позивач 04 листопада 2022 року отримав бойове травмування, яке пов`язано з проходженням військової служби та захистом Батьківщини; відповідачем проведено нарахування та виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за період з 01 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року у розмірі 33333,33 грн; відповідачем визначено період перебування позивача на лікуванні з 14 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року; період перебування позивача в дорозі: з Військової частини НОМЕР_1 до лікувального закладу з 11 листопада 2022 року по 13 листопада 2022 року; з лікувального закладу до Військової частини НОМЕР_1 з 18 січня 2023 року по 19 січня 2023 року.

Разом з цим, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за період з 11 листопада 2022 року по 19 січня 2023 року.

Посилання відповідача на те, що позивач має звернутися до відповідача з рапортом та всією медичною документацією для отримання виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є безпідставними, оскільки відповідно до положень вищевказаної постанови позивач із отриманням бойового травмування, пов`язаного із захистом Батьківщини, отримав право на одержання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, а не право на звернення з рапортом за отриманням такої винагороди, як помилково зазначає відповідач.

Крім того, судом встановлено, що поданню цього позову до суду передувало звернення представника позивача до відповідача із заявою про нарахування і виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, передбаченої Постановою № 168, до якої були додані копії Форми 100, довідки про обставини травми від 06 березня 2023 року № 1617, виписного епікризу № 146 В, виписного епікризу № 000883/2022, виписки № 8313/484, довідки ВЛК № 3275. За наслідками розгляду вказаної заяви відповідач повідомив, що підстав для нарахування і виплати додаткової винагороди за спірний період немає, тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Також відповідач безпідставно вимагає у позивача дозвіл на здійснення виплати спірної додаткової винагороди з порушенням строку, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено надання військовослужбовцем такої згоди як умову для виплати належного грошового забезпечення.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до абзацу першого пункту 6.15 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу, установи), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

У довідці військово-лікарської комісії від 13 березня 2023 року № 3275, виданій Військової частиною НОМЕР_5 , відсутня інформація щодо необхідності надання позивачу відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

Матеріали справи не містять відповідних наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про надання позивачу відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебуванням у відпустці за станом здоров`я за період з 04 листопада 2022 року по 17 січня 2023 року та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу вказану додаткову винагороду немає, оскільки відповідно до Постанови № 168 така додаткова допомога виплачується лише у випадку саме перебування особи у такій відпустці.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за період з 04 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року, оскільки матеріалами справи підтверджено проведення відповідачем такої виплати, а саме виплачено 33333,33 грн за період з 01 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 20 діб листопада 2022 року, 31 добу грудня 2022 року та 19 діб січня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за 20 діб листопада 2022 року, 31 добу грудня 2022 року та 19 діб січня 2023 року.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не вирішується, оскільки до ухвалення рішення суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката позивачем не заявлено і суду не надано доказів, які підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , місцезнаходження: смт Мирна Долина, Попаснянський район, Луганська область, 93321) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 20 діб листопада 2022 року, 31 добу грудня 2022 року та 19 діб січня 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за 20 діб листопада 2022 року, 31 добу грудня 2022 року та 19 діб січня 2023 року.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська