Справа № 160/7886/18
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2023 рокуСправа №160/7886/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі № 160/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

29 листопада 2023 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі № 160/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- постановити ухвалу про зміну способу виконання абзацу (частини) третього резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №160/7886/18 шляхом стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 понесених позивачем судових витрат в сумі 1409,60 грн..

Заява обґрунтована тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 р. №1691 та не отримує бюджетні асигнування, що зумовлює неможливість (відсутність правових підстав) для виконання судового рішення в частині відшкодування судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Фонду. Оскільки він є особою публічного права (ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), то в силу приписів ст. 19 Конституції України має діяти виключно в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом. Зазначені обставини роблять неможливим виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 160/7886/18 в частині.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 означену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2023 о 09:00 год.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце - розгляду заяви, у судове засідання сторони не прибули; надали заяви про розгляд питання про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі № 160/7886/18 без їх участі.

За таких обставин, враховуючи норми частини 9 статті 205 та частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Позивачем 05.12.2023 подано до суду клопотання, в якому зазначає, що погоджується с заявою та просить суд задовольнити її для встановлення правової визначеності у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича внести дані ОСОБА_1 до переліку (реєстру) як вкладника АТ ДЕЛЬТА БАНК та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо даних ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунках: № НОМЕР_1 по договору банківського вкладу Класичний (депозиту) № 009-03616-200215 Зростаючий у євро від 20 лютого 2015 року; № 3739 по договору банківського вкладу Класичний (депозиту) № 008-03616-200215 Зростаючий у доларах США від 20 лютого 2015 року; № 8003 по договору банківською вкладу Класичний (депозиту) № 009-03726-240215 Зростаючий у євро від 24 лютого 2015 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесених позивачем судових витрат в сумі 1409,60 грн.

08 травня 2020 року представником позивача Олійник В.В. отримано виконавчі листи по справі № 160/7886/18.

21 травня 2020 року виконавчий лист щодо стягнення судових витрат повернуто стягувачу, з посиланням на пункт 9 частини 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року виправлено описку в третьому абзаці резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року, РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_3 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року допущено заміну відповідача у справі № 160/7886/18 з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Матвієнка Андрія Анатолійовича.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року встановлено для уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Матвієнка Андрія Анатолійовича строк для надання до суду звіту про виконання судового рішення у даній адміністративній справі № 160/7886/18 (рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 160/7886/18) 30 днів з моменту отримання даної ухвали.

Матеріали справи не містять відомостей щодо подання до суду звіту про виконання судового рішення в частині відшкодування судових витрат.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у даній справі, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.

На виконання рішення суду в даній справі судом видано виконавчий лист.

На час розгляду даної заяви, рішення суду (в частині стягнення судового збору) залишається не виконаним, що підтверджується матеріалами справи та письмовими поясненнями сторін.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Проте Фонд не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року № 1691 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за № 33/20346), тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 1409,60 грн підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а тому заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі № 160/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 52, 241-244, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі № 160/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб виконання третього абзацу резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №160/7886/18, шляхом стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесених позивачем судових витрат в сумі 1409,60 грн.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков