Справа № 420/26750/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 жовтня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні грошової допомоги згідно п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років: з 10.01.1990 по 24.06.1991 року на посаді лікаря-дерматовенеролога у Міжнародному науково-медичному центрі здоров`я сім`ї; з 03.02.2014 по 10.10.2022 року на посаді лікаря-дерматовенеролога у Комунальному підприємстві «Одесфарм»;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та нарахувати грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, які не підлягають оподаткуванню згідно п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона 16.03.2023 звернулась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В цієї заяві, в свою чергу, позивачка зазначила, про те що всі вимоги щодо призначення вказаної допомоги нею були дотримані, також додала до Заяви, Довідку з місця роботи № 3-д від 06.03.2023 та Довідку про перейменування № 2-д від 06.06.2023. На звернення позивачка отримала Рішення №7099-6386/Р-02/8-1500/23 від 30.03.2023 в якому їй було відмовлено у призначенні вказаної грошової допомоги у зв`язку з тим, що згідно записів у трудовій книжці з 10.01.1990 по 24.06.1991 вона працювала у Міжнародному науково-медичному центрі здоров`я сім`ї та з 03.02.2014 по 10.10.2022 на посаді лікаря-дерматовенеролога у Комунальному підприємстві «Одесфарм», які не передбачені постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 враховуючи зазначене, підстави для виплати грошової допомоги відсутні, хоча її стаж становить 35 років 8 місяців та 28 днів. Також, в зазначеному рішенні було зазначено, що для визначення права на пільгове обчислення переодів роботи з 01.08.1986 по 21.07.1987 та з 10.10.1988 по 09.01.1990 на посаді лікаря-дерматовенеролога в обласному/міському шкірновенерологічних диспансерних відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачці необхідно надати довідку про те, що позивачка працювала с хворими на патології, зазначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 №166.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Ухвалою судді від 09.10.2023 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.10.2023 до суду (вх.№ ЕП/41648/23) від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що листом Головного управління №7099-6386/Р-02/8-1500/23 від 30.03.2023 позивачці надано роз`яснення, щодо відсутності правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058. Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, і мають страховий стаж (для жінок ?- 30 років) на таких посадах, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 10.01.1990 по 24.06.1991 працювала в Міжнародному науково-медичному центрі здоров`я та 03.02.2014 по 10.10.2022 в Комунальному підприємстві «Одесфарм», які не передбачені. Таким чином, для визначення права на пільгове обчислення періодів роботи з 01.08.1986 по 21.07.1987 та з 10.10.1988 по 09.01.1990 на посаді лікаря-дерматовенеролога в обласному/міському шкірновенерологічних диспансерах відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно надати довідку про те, що позивачка працювала з хворими на патології, зазначені в наказі Міністерства охорони здоровця України від 19.07.1995 №166 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб».

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.11.2023 вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст.262 КАС України. Витребувати від ОСОБА_1 відомості (докази) щодо: - призначення/не призначення ОСОБА_1 пенсії після досягнення пенсійного віку; - наявного страхового стажу; - отримання/неотримання будь-якої пенсії раніше.

16.11.2023 до суду надійшли (вх..№ЕС/15182/23) докази від позивача, а саме витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 16.03.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний стаж ОСОБА_1 до 2004 року становить 23 роки 11 місяців 16 днів, та з 2004 року 11 років, 9 місяців, 22 дня.

30.03.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надано позивачу відповідь №7099-6386/Р-02/8-1500/23 про відсутність підстав для призначення вищезазначеної грошової допомоги, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 10.01.1990 по 24.06.1991 працювала в Міжнародному науково-медичному центрі здоров`я та з 03.02.2014 по 10.10.2022 в комунальному підприємстві «Одесфарм», які не передбачені Переліком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (а.с.23).

Відповідно до Трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 в період з 10.01.1990 по 24.06.1991 вона працювала в Міжнародному науково - медичному центрі здоров`я сім`ї на посаді лікаря - дерматовенеролога (а.с.17).

Згідно з записом №13 від 03.02.2014 в зазначеній Трудовій книжці позивачки, остання з 03.02.2014 працювала в комунальному підприємстві «Одесфарм» на посаді лікаря - дермато-венеролога за переведенням з КП «Міська госп-розрахункова консультативна поліклініка» (а.с.19).

У довідці від 06.03.2023 №3-д комунального підприємства «Одесафарм» директором підприємства зазначено, що структурний підрозділ «Медичний центр» комунального підприємства «Одесфарм» є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я та підпорядковується Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради (а.с.22).

Як вище зазначалось, в своєму листі від 30.03.2023 відповідач зазначив, що вказані підприємства (Міжнародний науково - медичний центр здоров`я сім`ї та КП «Одесафарм») не передбачені Переліком №909.

Отже, виходячи з наведеного, спірним для сторін є питання щодо віднесення вказаних місць роботи позивачки до Переліку № 909.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №1058-IV), відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, із змінами та доповненнями, є чинною, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

У свою чергу, пункт «е» статті 55 Закону №1788-XII визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Отже, для отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають бути дотримані такі вимоги:

- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема частиною 1 статті 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;

- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- мати страховий стаж, зокрема для жінок - 30 років на таких посадах;

- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Станом на дату звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення та виплату спірної допомоги позивачці вже виповнилось 60 років, питання щодо призначення пенсії позивачці вирішувалась вперше. Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 будь-якої іншої пенсії до моменту виникнення спірних відносин та сама позивачка стверджує про відсутність в неї до цього будь-яких інших пенсій.

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час на посаді лікаря в таких установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспожив служби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

З даних трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що остання з 1986 року вже працювала в інтернатурі на посаді лікаря дерматовенеролога. В подальшому змінювались місця роботи, заклади охорони здоров`я, але не посада позивачки. ОСОБА_1 за період трудової діяльності залишилась на посаді лікаря дерматовенеролога.

Отже, наведені в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 заклади та установи її місця роботи на протязі її трудового стажу, за своїм призначенням, видом та характером діяльності відносяться до наведених в Переліку №909 закладів і установ охорони здоров`я, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, є помилковими доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не віднесення Міжнародного науково-медичного центру здоров`я та КП «Одесфарм» до закладів, що передбачені Переліком №909.

Отже, позивачка має відповідні записи у трудовій книжці щодо роботи лікарем, та ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження її трудового стажу.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Проаналізувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 28.09.2023 (а.с.6).

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову, керуючись ст.139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років: з 10.01.1990 по 24.06.1991 на посаді лікаря-дерматовенеролога у Міжнародному науково-медичному центрі здоров`я сім`ї; з 03.02.2014 по 10.10.2022 на посаді лікаря-дерматовенеролога у Комунальному підприємстві «Одесфарм».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, які не підлягають оподаткуванню згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА