Справа № 420/27525/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/27525/23

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі ДВС), в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ДВС Іксар К.О. про стягнення виконавчого збору, винесену 28.09.2023 року в рамках виконавчого провадження 72647041; визнати протиправною та скасувати постанову ДВС про відкриття виконавчого провадження 72901193 від 28.09.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні задоволена часткового. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

Позивачка вважає оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2023 року у розмірі 13400 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню, як і постанова про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно п.9 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні задоволена частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

24.08.2023 року до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) надійшла заява ОСОБА_2 про пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою державного виконавця ДВС Іксар К.О. від 06.09.2023 року відкрито виконавче провадження №72647041 з виконання виконавчого листа №521/12481/22, виданого 08.08.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 17/50 частинами вказаного житлового будинку з надвірними спорудами.

Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 13400, 00 грн.

27.09.2023 року державним виконавцем ДВС Іксар К.О. складено акт, яким встановлено, що під час виходу за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник ОСОБА_1 не перешкоджає стягувачу ОСОБА_2 в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

28.09.2023 року державним виконавцем ДВС Іксар К.О. винесено постанову у ВП №72647041 про закінчення виконавчого провадження.

28.09.2023 року державним виконавцем ДВС Іксар К.О. винесено постанову у ВП №72647041 про стягнення виконавчого збору та цієї ж дати винесено постанову у ВП №72901193 про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору і стало підствою для звернення позивачки до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що твердження представника позивачки про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження (14.08.2023 року) є безпідставними, оскільки з заявою про примусове виконання рішення суду стягувач ( ОСОБА_2 ) звернулася 24.08.2023 року та з матеріалів справи не вбачається, що від стягувача надходили будь-які заяви, клопотання, звернення про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд звертав увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72647041 від 06.09.2023 року, якою, зокрема, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 13400 грн., позивачкою не оскаржувалася. Доказів протилежного не надано.

У зв`язку з встановленням факту виконання рішення, постановою ДВС від 28.09.2023 року закінчено виконавче провадження та відповідно до приписів ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що виконавчий збір не стягнуто, винесено оскаржувані постанови від 28.09.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову у ВП №72647041 від 28.09.2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 13400 грн. та постанову у ВП №72901193 від 28.09.2023 року про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом, а тому оскаржувані постанови відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є законними, обґрунтованими та скасуванню не підлягають.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України в частині, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 3-5 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Також, відповідно ст.27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як було зазначено вище, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні задоволена частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

В обгрунтування позову було зазначено про фактичне виконання вказаного рішення суду до відкриття виконавчого провадження 28 вересня 2023 року, в зв`язку з чим позивачка посилалась на положеннями ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII, за якими виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги вказані посилання з огляду на їх недоведеність та зазначає, що вказане рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 набрало законної сили ще 28 квітня 2023 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Суд зазначає, що така обов`язковість виконання виникає з дня набрання законної сили рішенням суду, водночас, позивачкою не надано та справа не містить жодних матеріалів, складених в період з дня набрання рішенням сили та до відкриття виконавчого провадження, які б свідчили про виконання рішення суду.

Крім того, згідно матеріалів справи, з заявою про примусове виконання рішення суду стягувач ( ОСОБА_2 ) звернулася 24.08.2023 року та з матеріалів справи не вбачається, що від неї надходили будь-які заяви, клопотання, звернення про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Суд також не приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили, що 14 серпня 2023 року були свідками виконання вказаного рішення суду, оскільки вказані особи не були залучені під час судового розгляду вказаної цивільної справи (тому в цілому не мають змоги визначити належність «виконання рішення суду» та в чому воно полягає), та враховуючи, що вказані пояснення були відібрані в жовтні 2023 року.

Справа не містить жодних відомостей (заяв) від стягувача ОСОБА_2 про виконання рішення до 28.09.2023 року, при цьому, як зазначалось, вказана особа звернулась 24.08.2023 року з заявою про примусове виконання рішення суду, з чого суд може зробити висновок, що з точки зору стягувача рішення до 24.08.2023 року виконано не було.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин щодо відмови в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук