Справа № 724/2544/23
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/2544/23
Провадження № 2-а/724/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.

за участі

секретаря судового засідання: Федонюка В.В.

представника позивача в

режимі відеоконференції: Тарасенко Д.Ю.

представника відповідача в

режимі відеоконференції: Муляр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області клопотання представника позивача Тарасенко Дар`ї Юріївни про зупинення провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі УДМС в Чернівецькій області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 27 січня 2021 року набула громадянство України на пiдставi ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». Одночасно ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 2 років припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації.

Вказує, що Управління ДМС України у Чернівецькій області повідомило про припинення ОСОБА_1 громадянства України на підставі рішення УДМС України у Чернівецькій області від 14.09.2023 року. Рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 скасовано у зв`язку з тим, що остання не виконала подане зобов`язання про припинення іноземного громадянства, тобто не подала документ про припинення цього громадянства, а незалежно вiд особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства вiдсутнi. На підтвердження чого надіслано повідомлення УДМС України у Чернівецькій області про припинення громадянства України від 14 вересня 2023 року, в якому також зазначається щодо необхідності прибути до Управління ДМС України у Чернівецькій області задля отримання довідки про припинення громадянства України.

13 жовтня 2023 ОСОБА_1 звернулась до УДМС України у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію, документи у неї були прийняті. Після цього ОСОБА_1 зателефонували з Хотинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області та попросили з`явитись на прийом 17.10.2023 року.

17 жовтня 2023 року відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧВ 001643 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач з 15 жовтня 2023 року проживає на території України незаконно. Одночасно відповідачем повідомлено позивача про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Зазначає, що в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 є громадянином України. ОСОБА_1 звернулась до УДМС України у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в межах 30 днів після прийняття УДМС України у Чернівецькій області рішення про скасування рішення УДМС України у Чернівецькій області від 27.01.2021 року про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України, а саме 13.10.2023 р, отже вважається такою, що тимчасово на законних підставах перебуває на території України.

Крім того, зазначає, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи, оскільки фактично розгляд справи не здійснювався, і позивачеві одночасно було вручено протокол та постанову, відповідач фактично позбавив позивача підготуватися до розгляду справи та скористатися правом на допомогу адвоката, відсутні докази незаконного проживання позивача на території України.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЧВ 001644, винесену 17.10.2023 року Хотинським відділом Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 , стягнути судові витрати.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2023 року відкрито провадження по справі.

01 грудня 2023 року на адресу Хотинського районного суду Чернівецької області від представника відповідача УДМС України в Чернівецькій області Паращука В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позовну заяву залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Посилається на те, що документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Вказує, що основною умовою для подання іноземцем заяви про продовження строку перебування є його перебування на території України на законних підставах. Іншими умовами є: подання заяви не пізніше як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України; наявність законних підстав для продовження строку перебування на території України.

13.10.2023 громадянка російської федерації ОСОБА_1 звернулася до Хотинського відділу УДМС у Чернівецькій області з заявою про надання їй дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про міграцію» (як така, що є донькою громадянки України) на законних підставах знаходилась на території України. Однак, заяву про продовження строку перебування на території України позивачка не подала, що є порушенням пункту 5 Порядку, відповідно до якого іноземці та особами без громадянства разом із приймаючою стороною подають заяву про продовження строку перебування на території України не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Крім цього, вказує, що під час подання заяви на отримання дозволу на імміграцію в Україну 13.10.2023 року громадянка російської федерації ОСОБА_1 під підпис ознайомлена із пам`яткою для іноземця та особи без громадянства, які перебувають у процедурі оформлення дозволу на імміграцію в Україну. Відповідно до даної Пам`ятки заявниця повідомлена, що термін законного перебування її на території України закінчувався 14.10.2023 року, у зв`язку з чим, їй необхідно або виїхати за межі України або не пізніше 14.10.2023 року звернутися із заявою про продовження строку перебування на території України та документами, визначеними п.п. 1 пункту 9 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Оскільки позивач проігнорувала строки звернення з заявою про продовження строку перебування на території України, тому була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.52-55).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача Тарасенко Д.Ю. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительки, посилаючись на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача УДМС в Чернівецькій області Муляр Т.В. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві, крім того доповнила, що процедура розгляду справи відносно позивача була дотримана, протокол і постанова були винесені в присутності позивача, останній були роз`яснені її права, клопотань про перенесення розгляду справи або надання додаткових доказів позивач не заявляла, тому протокол і постанова були винесені день в день. Справа розглядалась після складання протоколу, а тому розбіжності у часі (годинах) розгляду справи, які зазначені у протоколі, це технічні помилки. При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем були дотримані вимоги законодавства та враховані всі документи, наявні в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Печора, Республіка Комі, згідно з рішенням начальника УДМС у Чернівецькій області від 27.01.2021 року, набула громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою № 138 від 01.06.2021 про реєстрацією особи громадянином України (а.с.7).

На підставі вказаної довідки ОСОБА_1 отримала тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 від 01.06.2023 року з терміном дії до 27.01.2023 року (а.с.6).

Рішенням УДМС України в Чернівецькій області від 14.09.2023 року скасовано рішення УДМС України в Чернівецькій області від 27.01.2021 про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням у зв`язку з тим, що громадянка ОСОБА_1 не виконала поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства (а.с.13-14).

З листа УДМС України в Чернівецькій області від 14.09.2023 направленого на адресу ОСОБА_1 вбачається, що позивача письмово повідомлено, що рішенням УДМС України в Чернівецькій області від 14.09.2023 року скасовано рішення УДМС України в Чернівецькій області від 27.01.2021 про набуття позивачем громадянства України та роз`яснено їй, що вона зобов`язана виїхати з України або звернутися із заявою про надання дозволу на імміграцію протягом 30 днів з дня прийняття такого рішення (а.с.10).

13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , як громадянка російської федерації, звернулась до Хотинського відділу УДМС у Чернівецькій області з заявою про надання їй дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про міграцію» /як така, що є донькою громадянки України/ (а.с.57).

Крім цього, 13.10.2023, ОСОБА_1 вручено пам`ятку іноземця та особи без громадянства, які перебувають у процедурі оформлення дозволу на імміграцію в Україну, де зазначено, що її термін законного перебування в Україні закінчується 14.10.2023, у зв`язку з чим їй необхідно виїхати за межі України або не пізніше 14.10.2023 звернутися із заявою про продовження строку перебування на території України (а.с.56).

17 жовтня 2023 року головним спеціалістом Хотинського відділу Державної міграційної служби України в Чернівецькій області Урсовою О.О., в присутності ОСОБА_1 , було складено протокол серії ПР МЧВ № 001643 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.16).

ОСОБА_1 з протоколом ознайомилася, підписала його, надала письмові пояснення в яких зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, оскільки вона звернулась до УДМС України у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в межах 30 днів після прийняття УДМС України у Чернівецькій області рішення про скасування рішення УДМС України у Чернівецькій області від 27.01.2021 року про оформлення набуття нею громадянства України, отже вважається такою, що на законних підставах перебуває на території України (а.с.17).

ОСОБА_1 було повідомлено про те, що справа за фактом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП буде розглядатись 17 жовтня 2023 року у приміщенні територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України (Хотинський відділ) та роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та вимоги ст.268 КУпАП, що підтверджується її підписом в протоколі. Копію протоколу позивач отримала 17.10.2023 (а.с.16).

17 жовтня 2023 року головним спеціалістом Хотинського відділу Державної міграційної служби України в Чернівецькій області Лошневською Т.М. було розглянуто адміністративну справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якої, прийнято постанову серії ПН МЧВ 001644 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1751 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що 17.10.2023 року о 16:17 год в АДРЕСА_1 , виявлено громадянку російської федерації, ОСОБА_1 , яка після скасування рішення УДМС України в Чернівецькій області 14.09.2023 року про набуття громадянства України вчасно не звернулася за продовженням строку перебування. З 15.10.2023 року по теперешній час проживає на території України незаконно, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». ОСОБА_1 копію постанови отримала 17.10.2023 (а.с.19).

Позивач, не погодившись з притягненням її до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в її діях відсутній склад правопорушення.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.203 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року, згідно якого імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання (ст.1 цього Закону).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011, яким передбачено, зокрема,

- іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п.6 ст.1 цього Закону);

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7 ст.1 цього Закону);

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ст.3 цього Закону);

- іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання (ч.1 ст.4 цього Закону).

Згідно п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Частиною 17 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що особи, стосовно яких прийнято рішення про припинення громадянства України або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, зобов`язані виїхати з України або звернутися із заявою про надання дозволу на імміграцію протягом 30 днів з дня прийняття такого рішення.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування. Документи для продовження строку перебування в Україні оформлюються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом. У продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі відсутності достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторонни. Продовження строку перебування та тимчасового проживання на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедура продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначається Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 (далі Порядок №150).

Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку №150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України (крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства звільняються від реєстрації або реєструються у МЗС та його представництвах), продовжується ДМС, її територіальними органами за наявності обґрунтованих підстав (лікування, пологи, догляд за хворим членом родини, вимушена зупинка на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами, оформлення спадщини, наявність підстав для оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, а також інші обставини, що унеможливлюють виїзд іноземця або особи без громадянства) та за умови подання підтвердних документів - на період існування таких підстав.

Заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1 (далі - заява) подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі подання іноземцем або особою без громадянства заяви із порушенням строків, встановлених абзацом першим цього пункту, але до закінчення встановленого строку перебування на території України, до заяви додаються документи, що підтверджують наявність підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України.

У разі порушення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування на території України заява приймається після притягнення іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони до адміністративної відповідальності.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що документи про продовження стоку перебування в Україні оформлюються на підставі письмового звернення іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніше як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відтак, основною умовою для подання іноземцем заяви про продовження строку перебування (за наявності законних підстав) є його перебування на території України на законних підставах.

Судом встановлено, що 13.10.2023 громадянка російської федерації ОСОБА_1 звернулася до Хотинського відділу УДМС у Чернівецькій області з заявою про надання їй дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про міграцію» (як така, що є донькою громадянки України) на законних підставах знаходилась на території України. Однак, заяву про продовження строку перебування на території України позивачка не подала, що є порушенням пункту 5 Порядку №150, відповідно до якого іноземці та особи без громадянства разом із приймаючою стороною подають заяву про продовження строку перебування на території України не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Адміністративні справи про порушення законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну (статті 200, 201, 203 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду), згідно ст. 222-2 КУпАП розглядає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Згідно Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 №360, ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується КМУ через Міністерства внутрішніх справ і який реалізує державну політіку у сферах міграції (імміграції та еміграції).

Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Сстаттею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що позивач після скасування рішення УДМС України в Чернівецькій області 14.09.2023 про набуття нею громадянства України, у строк до 14.10.2023 року не подала в установленому законом порядку заяву про продовження строку перебування на території України, а отже з 15.10.2023 року проживала на території України незаконно.

Тому суд погоджується з тим, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо неї протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Окрім того, відповідачем дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови від 17 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на позивача, оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті.

Зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену частиною першою статті 203 КУпАП з посиланням на відповідну норму закону.

Твердження представника позивача про те, що було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не бере до уваги, так як протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2023 був складений у присутності позивача, з даного протоколу вбачається, що розгляд справи відбудеться 17.10.2023, позивачем були надані письмові пояснення. Розгляд справи відбувся після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.

Крім цього, позивачу роз`яснено ст.63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань про відкладення розгляду справи або долучення додаткових доказів від неї не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу, за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.243-245, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду (21050, м.Вінниця, вул.Соборна,48) шляхом подання до суду апеляційної інстанції через Хотинський районний суд Чернівецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 06.12.2023 року.

Суддя Т. М. Ковальчук