Справа № 420/25895/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ТОВ АТАМАН І К до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ТОВ АТАМАН І К (далі позивач) звернулось з позовною заявою до Львівської митниці (далі відповідач), в якій просить:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900161/2 від 24.03.2023 року;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/001042 від 24.03.2023 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що до Львівської митниці уповноваженою особою декларанта було подано митну декларацію (МД) №23UА70U0 від 24.03.2023 року у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару - капуста свіжа, вагою 14 391 кг (нетто), країна виробництва - Республіка Північна Македонія, постачальник - юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства - Республіка Греція, контракт, на підставі якого здійснювалася поставка Товару від Постачальника Позивачу № 01/23 від 20.03.2023 року. Відповідачем було відправлено повідомлення Декларантові, в якому вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, що були подані. Позивач направив на цю вимогу повторно документи. Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/900161/2 від 24.03.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UА209170/2023/001042 від 24.03.2023 року. Такі рішення є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UА70U0 від 24.03.2023 було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та а виявлено наступне:

- у контракті №01/23від 20.03.2023 в п. 4.6 зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано «умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару», зазначений документ до митного оформлення не подавався.

- в. п.7.1 та 7.2 «товар постачається у тарі, що входить у вартість товару», проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

- в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів», проте відправник і виробник є різними юридичними особами в різних країнах. Отже, немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Декларанту була скерована вимога про надання документів, яка обумовлена необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, але їх наданням виявлені розбіжності не були усунуті. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Уповноваженою особою декларанта ТОВ «АТАМАН І К», 24.03.2023 р. до Львівської митниці подано митну декларацію (МД) №23UА70U0 від 24.03.2023 року у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару, а саме - капуста свіжа, вагою 14 391 кг (нетто), країна виробництва - Республіка Північна Македонія, постачальник - юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства - Республіка Греція, контракт на підставі якого здійснювалася поставка Товару від Постачальника Позивачу - №01/23 від 20.03.2023 року.

Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах, у зв`язку з чим Декларанту була скерована вимога про надання документів.

На цю вимогу декларантом надіслано лист №24/03-23-1 від 24.03.2023 р., та надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: прейскурант (прайс-лист) № б/н від 24.03.2023 року, лист-калькуляція від 24.03.2023 р. без номеру, копія митної декларації країни відправлення №23МКХР06 від 24.03.2023 р., висновок експерта №20-45/03-2023 від 24.03.2023 року, лист від постачальника (FRUTOPOLIS S.A.) №1 від 24.03.2023 року, а також викладено аргументи щодо безпідставності та необґрунтованості вимоги надати додаткові документи.

24.03.2023 Львіською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/900161/2 від 24.03.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209170/2023/001042 від 24.03.2023 року.

Відповідно до Рішення про коригування, митна вартість товару була відкоригована в бік збільшення її розміру, а саме: митну вартість збільшено до EUR 14 556,50, у порівнянні із заявленою Декларантом митною вартістю - EUR 12 016,97. Вказані платежі сплачені позивачем.

У Рішенні про коригування в якості підстав для витребування додаткових документів та збільшення митної вартості Відповідачем зазначено, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, а саме:

- у контракті №01/23 від 20.03.2023 у п.4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано «умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару», зазначений документ до митного оформлення не подавався.

- в п.7.1 та 7.2 «товар постачається у тарі, що входить у вартість товару», проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

- також в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів», проте відправник і виробник є різними юридичними особами в різних країнах. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару.

Щодо додатково отриманих документів Львівською митницею зазначено:

- прайс-лист №03/03/2023 який містить асортимент товару згідно з інвойсом та

умови поставки, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції.

- наданий висновок експерта від 24.03.2023 № 20-45/03-2023 містить аналіз

зовнішнього ринку по продажу капусти свіжої без врахування витрат на доставку до митного кордону України, які повинні включатись до митної вартості. Таким чином, даний висновок не підтверджує заявленого рівня митної вартості.

- експортна МД в якій фактурна вартість є іншою, зовнішньоекономічний

договір, договір на перевезення, калькуляція та інші документи які дублюють вже раніше подані разом з митною декларацією.

Інших документів згідно вимоги не надано.

Львівською митницею було прийнято Картку відмови, відповідно до якої причини відмови у митному оформленні полягали у наступному: «Неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр. 12, 45, 46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 24.03.2023 №UA209000/2023/900161/2) ст. 54 п. 6, ст. 55 МКУ. Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 631 "Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Зазначені Рішення про коригування та Картка відмови є предметом оскарження у цій справі.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Однією з підстав прийняття оскаржуваних рішень відповідач зазначає, що у контракті №01/23від 20.03.2023 в п.4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано «умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару», зазначений документ до митного оформлення не подавався.

Позивач вказує на те, що замовлення не складаються у вигляді окремого документу. Замовлення - це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару. У випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції, з точки зору документа, який має юридичну значущість, замовлення сторонами Контракту не розглядається. Юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою.

Суд вважає, що вимога митниці про надання замовлення, жодним чином не обґрунтована в частині його впливу на визначення митної вартості товару, оскільки як вже було зазначено витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Посилання відповідача на те, що замовлення передбачено контрактом, але не надано - не є підставою для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.

Суд погоджується з позицією позивача, що у випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції, а юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані такої поставки повною мірою.

Крім того, суд зазначає, що у ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ яка визначає документи, що підтверджують митну вартість та врегульовує витребування інших документів, взагалі відсутнє посилання чи найменування такого документу як замовлення, або подібного до нього за сутністю.

Виходячи з наведеного суд погоджується з позицією позивача, що відповідач не мав права вимагати від Декларанта такий документ, як замовлення, а ненадання такого документа не є порушенням митного законодавства, що може призвести до коригування митної вартості товару.

Щодо вартості упаковки як складових вартості товару, відповідач зазначає про те, що в п.7.1 та 7.2 «товар постачається у тарі, що входить у вартість товару», проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Інших яких-небудь обґрунтувань, окрім посилання на те, що наданих документів недостатньо для усунення сумнівів у задекларованій митній вартості товару не наведено.

Позивач посилається на умови поставки FCA Інкотермс та положення контракту відповідно до яких обов`язок упаковки і маркування товару покладений на Постачальника, які включаються до вартості товару.

Як встановлено судом, постачання товару здійснювалось на умовах FCA Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, згідно яких продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Суд зазначає, що згідно п. 7.2 Контракту №01/23 від 20.03.2023р. обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до умов зазначеного Контракту та приписів ч. 10 ст. 58 МКУ витрати з пакування закладалися Постачальником самостійно до вартості товару і додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали. про що зрозуміло викладено у контракті.

Крім того, відповідачем у оскаржуваному рішенні зазначено про те, що в комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару та твердження, що відомості складових митної вартості не підтверджено документально та вони не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Суд звертає увагу, що вказаною нормою (ч. 21 ст. 58 МКУ) передбачено наступне: Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Виходячи з положень вказаної статі та змісту оскаржуваного рішення в цій частині митним органом не конкретизовано стосовно яких складових йде мова та яким чином на визначення митної вартості впливає той факт, що ці складові не були згадані в інвойсі та товаросупровідних документах.

Суд погоджується з позицією позивача, що жодним українським або міжнародним нормативно-правовим актом не закріплено форму або вимоги до складання інвойсів в частині того, що в них мають бути окремо відображені складові митної вартості товару, що Позивач жодним чином не впливає на форму інвойсів, які складає Постачальник. Постачальник самостійно вирішує, що в ньому вказувати, відповідно до замовлення Позивача та згідно встановленої форми цього документа. Позивач не може нести відповідальність за не вказівку Постачальником в інвойсі, окрім Контракту, даних щодо складових митної вартості товару і це не може бути підставою для коригування митної вартості.

Суд зазначає, що відповідно до Контракту, а саме:

п. 4.4 передбачено, що обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на Постачальника;

п. 4.5 передбачено, що обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника;

п. 7.2 передбачено, що обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника, витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування Товару покладаються на Постачальника.

Таким чином, усі вищезгадані витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни товару та відшкодуванню з боку Позивача не підлягають. Митною вартістю Товару є сума, що зазначена в інвойсі, з додаванням до неї витрат на перевезення Товару до митного кордону України, що дає право визначати митну вартість за першим методом, а саме, за ціною договору.

Відповідач однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення зазначив про те, що в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів», проте відправник і виробник є різними юридичними особами в різних країнах. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

ТОВ «Атаман і К» заперечують проти цього і зазначають, що ними як декларантами в МД №23UА70U0 від 24.03.2023 року, (декларація, за якою відмовлено у митному оформленні товару), так і в митній декларації №23АU75U8 від 24.03.2023 року (декларація, за якою товар було оформлено після коригування його митної вартості), Контракт було подано з використанням класифікатора 4100, який розшифровується наступним чином: «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів». Зазначена Відповідачем розбіжність в документах Позивача не містилася та Декларантом було подано Контракт з використанням вірного класифікатора документа, який не передбачав, що Постачальник є виробником товару (виробник товару - «Магуа Trejd MVM» DOOEL, Республіка Північна Македонія), на чому наполягає Відповідач. Про те, що виробником товару є саме вищезгадана фірма, Позивач дізнався з товаросупровідних документів, а факт того, що в товаросупровідних документах згадується третя особа - «Магуа Tгejd MVM» DOOEL, не є підтвердженням того, що Позивача та виробника товару пов`язують будь-які відносини, що можуть мати вплив на розмір митної вартості.

На підтвердження того, позивачем надані суду вказані декларації де Контракт зазначений саме під кодом 4100.

Дослідивши позиції сторін, суд зазначає, що із оскаржуваного рішення та відзиву відповідача не надано правових обґрунтувань того, яким чином зазначення Контракту за кодом 4104, а не за будь-яким іншим кодом, впливає на визначення митної вартості товару та на правові підстави коригування митної вартості.

Постачальник усі свої витрати, які він поніс у зв`язку з купівлею товару в третіх осіб, включив до вартості товару, яка зазначена в інвойсі. Позивач відповідно до Контракту зобов`язується здійснити оплату поставки товару безпосередньо Постачальнику, що додатково підтверджує, що всі необхідні складові митної вартості вже включені у вартість товару та підстав для коригування такої митної вартості не має.

Суд зазначає, що приписи МКУ зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Зазначивши проте, що відправник і виробник є різними юридичними особами в різних країнах та що немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару, відповідач не зазначає як це впливає на визначення митної вартості та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, наведена Відповідачем підстава на підтвердження необхідності прийняття Рішення про коригування, є необґрунтованою.

Підставою для коригування, митним органом також зазначено те, що прайс-лист №03/03/2023 який містить асортимент товару згідно з інвойсом та умови поставки, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс-лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції

Суд відхиляє такі посилання відповідача, оскільки сам по собі прайс-лист не є документом який впливає на визначення митної вартості про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вказуючи, що чинне законодавство не встановлює будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись контрагентами у довільній формі та на власний розсуд. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів (Постанова від 20.04.2018 у справі №826/10456/16 Постанова від 13.09.2019 у справі № 820/859/17 від 23.03.2020, Постанова у справі №826/15796/16).

Міжнародним законодавством та МК України не встановлено типової форми прайс-листа. Згідно загальноприйнятої практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Суд погоджується з посиланням позивача на те, що зі змісту прайс-листу лише вбачається, що в ньому зазначені ціни відповідно до умови поставки FCA Strumica, та що він адресований усім, кого він може стосуватися, а не безпосередньо позивачу, тобто ознаки того, що прайс-лист відображає індивідуальну цінову пропозицію, взагалі відсутні.

Посилання відповідача, що прайс-лист стосується тільки позивача, а не необмеженого кола осіб не ґрунтується на приписах діючого законодавства, оскільки вони не зазначають чому не може бути прайс-лист для покупця, яке порушення допущено позивачем у зв`язку з цим та як воно впливає на визначення митної вартості.

Щодо наданого висновку експерта від 24.03.2023 № 20-45/03-2023 відповідачем зазначено, що він містить аналіз зовнішнього ринку по продажу капусти свіжої без врахування витрат на доставку до митного кордону України, які повинні включатись до митної вартості. Таким чином, даний висновок не підтверджує заявленого рівня митної вартості.

Відповідач заперечуючи проти зазначеного вказує на те, що перевезення товару задекларовано і підтверджується відповідною довідкою та включено до митної вартості.

Як встановлено судом, разом з митною декларацією декларантом до митниці поданий висновок про вартісні характеристики товару від 24.03.2023 № 20-45/03-2023.

В цьому висновку зазначено, що вартість продукції визначалась на підставі середньо ринкових цін виробних та торгівельних підприємств поза межами України порівнянням продукції з іншими торгівельними марками інших компаній.

Відповідно до частини 5 статті 327 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495- VI у разі необхідності за власним бажанням залучення спеціалістів та експертів може здійснювати декларант (власник товару та/або транспортного засобу).

Як встановлено судом, позивач подав такий висновок за власним бажанням на підтвердження митної вартості товару, але наявність такого висновку не є визначальною при встановленні митної вартості.

Вимога митного органу про те, що у ньому відсутнє врахування витрат на доставку товару до митного кордону України взагалі не ґрунтується на приписах законодавства, оскільки такі витрати не є предметом дослідження експерта і не є безумовною підставою до визнання недостовірними та неправдивими відомостей щодо митної вартості товару пред`явленого до митного оформлення та не може мати наслідком відмову в оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав до більш детального аналізу комерційних умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Львівською митницею як підставу для прийняття оскаржуваних рішень також зазначено про те, що експортна МД в якій фактурна вартість є іншою, зовнішньоекономічний договір, договір на перевезення, калькуляція та інші документи які дублюють вже раніше подані разом з митною декларацією.

Заперечуючи проти цього позивач зазначає, що відмінність фактурної вартості товару в Експортній декларації від ціни, що зазначена в інвойсі, спричинена об`єктивними чинниками - оформлення Експортної декларації здійснювалося виробником товару та вантажовідправником - юридичною особою «Магуа Trejd MVM» DOOEL, а не Постачальником. В Експортній декларації вказана та сума, яку Постачальник мав сплатити виробнику, але до Позивача це стосунку не має, адже контрагентом Позивача є саме Постачальник, який здійснив поставку товару із закладенням своєї доданої вартості, що і відобразилося в інвойсі у вигляді вищезгаданої різниці. Факт наявності різниці між фактурною вартістю товару в Експортній декларації та ціни товару, що вказана в інвойсі, не свідчить на користь того, що Декларантом було невірно визначену митну вартість товару, особливо, якщо врахувати той факт, що вартість товару, яка вказана в Експортній декларації є меншою від тієї, що вказана в інвойсі. Тобто виходячи з ціни, яка вказана в інвойсі, Позивачем було сплачено митні платежі в більшому розмірі, аніж вони б були сплачені виходячи із фактурної вартості, що зазначена в Експортній декларації. Тому в такому випадку посилання на вищезгадану цінову різницю як на підставку для коригування митної вартості в бік збільшення суперечить законам логіки та є протиправним.

Суд погоджується з такими обґрунтуваннями позивача і зазначає, що відповідачем окрім встановлення того, що фактурна вартість товару в Експортній декларації є іншою, не наведено жодних доказів та аргументів щодо того, як це вплинуло на митну вартість товару. Відповідач не спростовує посилання позивача на те, що Позивачем було сплачено митні платежі в більшому розмірі, аніж вони б були сплачені виходячи із фактурної вартості, що зазначена в Експортній декларації.

Аналізуючи всі вищенаведені підстави для прийняття картки відмови та корегування митної вартості, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано яким чином це впливає на визначення митної вартості, навіть за умови встановлення певних розбіжностей, оскільки самі розбіжності чи неточності в документах поданих до митної декларації повинні бути у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. А тому самих посилань на неточності та розбіжності недостатньо для прийняття оскаржуваних рішень.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стіг неню на користь позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу позивачем зазначено, що відповідно до ч. 3-5 ст. 143 КАС України остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде поданий разом із доказами їх здійснення одночасно із поданням заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ «АТАМАН І К» до Львівської митниці задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900161/2 від 24.03.2023 року.

Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/001042 від 24.03.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львіської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) () на користь ТОВ «АТАМАН І К» (, 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21/49, офіс 31) судовий збір у сумі 4 294,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.