Справа № 520/28549/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 р. Справа № 520/28549/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.09.22 по справі № 520/28549/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України треті особи Державний реєстратор Первомайської міської ради Харківської області Лозівська Марина Михайлівна, ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_3 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі Мін`юст України, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний реєстратор Первомайської міської ради Харківської області Лозівська Марина Михайлівна ( далі державний реєстратор Лозівська М.М., третя особа), в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 06.12.2021 №4353/5 «Про задоволення скарги».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 06.12.2021 № 4353/5, прийнятий на підставі висновку центральної колегії Мін`юсту України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юст України від 16.11.2021.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Мін`юст України понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України (далі - Мін`юст України, апелянт) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що рішення від 02.09.2021 № 60140064, № 60145315, № 60144454, № 60143265 державного реєстратора ВК Первомайської МР Харківської області Лозовської М.М., якими зареєстровано, зокрема, право спільної сумісної власності на об`єкти нерухомого майна: комплексу загальною площею 2659,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - об`єкт 1), вбудованого приміщення 1- 6 поверху 5-ти поверхового будинку, літ. А, загальною площею 1918,1 кв.м., розташованих за адресо: АДРЕСА_2 (далі-об`єкт 2), нежитлової будівлі (магазин) з холодильною камерою, літ А-2, загальною площею 1461, 5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (далі - об`єкт 3), нежитлової будівлі, літ. А-2, загальною площею 1713, 4 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_4 , прийнято з порушенням вимог Закону.

Зазначив, що рішення від 02.09.2021 № 60145315 прийнято протиправно та відповідна державна реєстрація права власності на об`єкт-1 (комплекс загальною площею 2659,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проведена за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами шодо об`скта- 1 та за наявності підстави для відмови у такій реєстрації.

Під час прийняття рішень від 02.09.2021 №60143265, 60144454, 60140064 державним реєстратором Лозовською М.М. не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяв та відмови у державній реєстрації прав та не прийнято відповідних рішень, оскільки для проведення державної реєстрації права власності на об`єкти 2-4 заявниками не було подано документів, що підтверджують право власності на них, при цьому, на момент прийняття вищевказаних рішень, право власності на об`єкти 2-4 не було зареєстровано в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( далі Реєстр).

Наголосило, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неповідолмення позивача про розгляд скарги, оскільки на офіційному веб-сайті Мін`юсту було розміщено оголошення про засідання центральної Колегії Мін`юсту України на 16.11.2021, яке опубліковано 11.11.2021 о 17:56 год за наступним посиланням: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-prozasidannyatsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-16-listopada-2021-roku, що є належним доказом повідомлення сторін та зацікавлених осіб про розгляд скарги.

Підкреслив, що додатковий спосіб повідомлення застосовуєстся лище у разі зазначення номеру телефону та адреси електронної пошти у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлення заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел такої інформації.

Зауважив, що суд першої інстанції, всупереч нормам та вимогам Закону не залучив в якості третьої особи ОСОБА_2 ( далі ОСОБА_2 ), хоча беззаперечним є той факт, що оскаржуване судове рішення впливає на її права і охоронювані законом інтереси.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 залишити без змін.

Зазначила, що постановою Верховного Суду від 11.09.2019 по справі№621/1905/16-ц визнано недійсним правочин щодо передачі ОСОБА_7 нежитлових приміщень у статутний фонд ТОВ «Харків-Москва» та витребувано будівлі із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 у її та ОСОБА_9 спільну сумісну власність. Апелянтом ці обставини не спростовані. Не спростований і факт того, що вона є співвласником зазначеного нерухомого майна.

Вважає, що Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції повинна була відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_10 , оскільки реєстрація не стосується прав скаржниці.

Підставою для державної реєстрації права її власності являлась, в тому числі постанова Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №621/1905/16-ц, а тому, з урахуванням положень п.1 ч.2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV), апелянт не мав права розглядати скаргу ОСОБА_11 .

Про розгляд скарги ОСОБА_10 відповідачем, їй стало відомо випадково і нею були направлені пояснення, проте доводам зазначеним в поясненні Колегія оцінки не надала.

Щодо допущених, на думку апелянта, реєстратором порушень зазначила, що технічні характеристики комплексу будівель по АДРЕСА_1 , яків зазначені у постанові Верховного Суду, повністю відповідали характеристикам цього комплексу, наявним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Станом на момент проведення державної реєстрації інформація про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна були наявні в Реєстрі прав власності, який є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що дозволяло реєстратору здійснити реєстрацію права власності за відсутності правовстановлюючих документів.

30.10.2023 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 Третьякова Н.Ю. в письмових поясненнях, просила апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі №520/28549/21 скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 .

Зазначила, що суд першої інстанції розглянув дану справу з порушенням вимог, щодо предметної підсудності справи. Спірні правовідносини у даній справі зумовлені незгодою ОСОБА_3 із наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2021 №4353/5 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскаржуване рішення відповідача прийнято на підставі скарги ОСОБА_2 зі змісту якою вбачається, що остання є співзасновником ТК ТОВ фірма «Харків-Москва». 08.09.2021 скаржнику, шляхом отримання інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно стало відомо, що державним реєстратором Лозовською М.М. прийнято рішення про перереєстрацію права власності на нерухоме майно, право на яке було зареєстроване за ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» на інших осіб. Вважає, що шляхом незаконної перереєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_2 завдано шкоду як співзасновнику ТК ТОВ фірма «Харків-Москва». Визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем, є захистом прав третьої особи ОСОБА_2 , як співзасновника підприємства ТК ТОВ фірма «Харків-Москва», за яким було зареєстровано право власності на спірне майно, від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж самого нерухомого майна. Тобто, на думку представника третьої особи, спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором між ОСОБА_3 та ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» щодо права на спірне нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації. Вважає, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Також вважає, що відповідачем не був порушений Порядок №1128, оскільки зазначений порядок не містить в собі обов`язку щодо надсилання скарги заінтересованим особам одночасно з повідомленням. Скарга надається за 1 год. до проведення засідання.

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки дотримання державним реєстратором вимог чинного законодавства при здійсненні реєстраційних дій.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представника третьої особи ОСОБА_2 Третьякової Н.Ю. в письмових поясненнях, зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

02.09.2021 державним реєстратором Лозовською М.М. прийнято рішення №60140064, №60145315, № 60143265 про державну реєстрацію права спільної сумісної власної ОСОБА_3 та ОСОБА_13

01.11.2021 співзасновник і керівник ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» - Дукер Л. О. звернулася до Мін`юст України зі скаргою на рішення державного реєстратора Лозовської М.М. про державну реєстрацію права спільної сумісної власності за ОСОБА_14 та ОСОБА_7 .

16.11.2021 центральною Колегією Мін`юст України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції сформовано висновок, яким колегія рекомендувала скаргу ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

06.12.2021 наказом Мін`юст України №4353/5 скаргу ОСОБА_2 від 01.11.2021 задоволено у повному обсязі; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.09.2021 № 60145315, № 60143265, № 60144454, № 60140064, прийняті державним реєстратором виконавчого комітету Первомайської МР Харківської обл. Лозовською М.М..

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулась до суду з вимогою про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повідомив власників майна, про розгляд скарги, яка їх стосується, не провів належної правової оцінки необхідності участі даних осіб під час розгляду такої скарги. Також зазначив про те, що приймаючи спірний наказ відповідач діяв всупереч вимогам Закону, враховуючи наявність спору щодо нерухомого майна, яке, в свою чергу, являється об`єктом оскаржуваних реєстраційних дій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятого відповідачем наказу та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання та захисту державою таких прав, врегульовані Законом №1952-IV( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав визначено ст. 37 Закону №1952-IV.

Частиною 1 статті 37 Закону №1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Процедура розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів врегульована Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок КМУ №1128, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 5 Порядку КМУ №1128 встановлено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до п.10 цього Порядку для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно з п.11 цього Порядку Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Як встановлено судовим розглядом, Первомайської МР Харківської області за результатом звернення ОСОБА_15 яка діяла від імені доверітеля ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , яка діяла від імені доверітеля ОСОБА_3 , 29.05.2020 у Реєстрі зареєстровано заяви про проведення державної реєстрації прав спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на об`єкти нерухомого майна: -комплекс нежитлових будівль, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Як підстава для проведення державної реєстрації прав, представниками заявників серед інших документів до заяв долучено постанову Верховного Суда від 11.09.2019 у справі №621/1905/16-ц, згідно резолютивної частини якої вирішено: «Витребувати нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею1713,4кв.м. по АДРЕСА_5 , нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею 1461,5кв.м. по АДРЕСА_3 , вбудоване нежитлове приміщення на першому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 1918,1кв.м. по АДРЕСА_2 , комплекс нежитлових будівль літ. «А-1», загальною площею 128,1 кв.м., літ.»Б» загальною площею 44,4кв.м. літ. «В» загальною площею 174,3кв.м., літ. «Г» загальною площею 1253,0кв.м., літ. «Д» загальною площею 1040,3кв.м., літ. «Ж» загальною площею 19,4кв.м. по АДРЕСА_6 із чужого незаконного володіння ОСОБА_18 у спільну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_13 ».

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.2 ст. 37 Закону №1952-IV, відповідно до яких Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав ( крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення), колегія суддів дійшла висновку про відсутність у Мін`юст України повноважень щодо розгляду скарги ОСОБА_2 на рішення державного реєстратора Лозовської М.М. про державну реєстрацію права спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , яке зареєстровано за ними на підставі постанови Верховного Суда від 11.09.2019 у справі №621/1905/16-ц.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено вимогу Закону, яка унеможливлює розгляд скарг на рішення державного реєстратора у разі існування судового рішення щодо нерухомого майна. Як наслідок оскаржуваний наказ відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Твердження апелянта про те, що скаргу ОСОБА_2 на рішення державного реєстратора Лозовської М.М. задоволено правомірно, оскільки їх прийнято за відсутності на те правових підстав, колегія суддів визнає помилковим та зазначає, що вказані рішення прийнято на підставі судового рішення, що виключає компетенцію Мін`юст розглядати на них скарги.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури розгляду скарги ОСОБА_2 на рішення державного реєстратора Лозовської М.М. про державну реєстрацію права спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_13 в частині повідомлення сторін та заінтересованих осіб про час і місце розгляду скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та не оскаржується самим відповідачем, про розгляд спірної скарги ОСОБА_2 , позивача та інших заінтересованих осіб повідомлено шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Мін`юст України оголошення про засідання центральної Колегії Мін`юсту України на 16.11.2021, яке опубліковано 11.11.2021 о 17:56 год за посиланням: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-prozasidannyatsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-16-listopada-2021-roku

Водночас про дату, час та місце розгляду справи позивач та інші учасники справи не повідомлялися ані телеграмою, ані засобами електронної пошти.

Колегія суддів зазначає, що аналіз положень пункту 11 Порядку КМУ № 1128 дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою належного повідомлення осіб про час і місце засідання колегії, окрім розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту є повідомлення такої особи або телефонограмою або засобами електронної пошти. Виконання вказаної вимоги закону має на меті забезпечити реальну можливість зацікавлених осіб (особливо державного реєстратора, дії якого оскаржуються) взяти участь у засіданні при розгляді скарги, для того, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі № 520/7596/19 зазначав, що участь позивача на засіданні комісії спрямована на забезпечення права особи почути інформацію, яка розглядається стосовно нього, висловити свої аргументи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на підтвердження своїх аргументів.

Вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2023 у справі № 160/21336/21, які, з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України, суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Посилання апелянта на те, що розміщення оголошення про розгляд скарги на офіційному веб-сайті Мін`юсту України є основним та достатнім способом повідомлення учасників, тоді як використання телефонограми та електронної пошти є необов`язковим, колегія суддів відхиляє з підстав, наведених вище.

Стосовно посилання представника третьої особи ОСОБА_2 Третьякової Н.Ю. на те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства колегія суддів зазначає.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи положення вище зазначених правових норм, а також те, що відповідачем по справі є Міністерство юстиції України, предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2021 № 4353/5, тобто рішення суб`єкта владних повноважень з приводу виконання владних функцій, колегія суддів вважає помилковими посилання представника третьої особи Третьякової Н.Ю. щодо порушення судом першої інстанції вимог предметної підсудності справи.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року по справі № 520/28549/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін