Справа № 420/17034/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10.07.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

1. Визнати незаконним з моменту винесення та скасувати рішення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про відмову у наданні ОСОБА_2 Акту встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_1 , оформлене листом від 05 червня 2023 року № П-534.

2. Зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно розглянути питання про надання Акту встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_2 за ОСОБА_1 .

У позові вказано, що ОСОБА_1 є інвалідом II групи згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17 березня 2023 року серії 12 ААГ № 451021. Як стверджує позивач, він потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується Висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу від 18 травня 2023 року № 283, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради.

У позові вказано, що догляд за позивачем здійснював та зараз здійснює знайомий ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17 травня 2023 року № 5138-.

Позивач вказує, що з метою отримання Акту встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_2 23 травня 2023 року письмово звернувся до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. Позивач мешкав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був суттєво пошкоджений пожежею та зараз є непридатним для проживання, що підтверджується Актом про пожежу від 09 лютого 2023 року №б/н. Тому зараз позивач та третя особа ОСОБА_2 вимушені фактично мешкати за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою 05 червня 2023 року прибула комісія відповідача, яка за результатами перевірки склала Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, від 05 червня 2023 року. Згідно висновку відповідача, за підсумком балів позивач не потребує соціальних послуг з догляду. На думку відповідача, позивач має бути визнаним обмежено дієздатним із призначенням піклувальника. Тому відповідач відмовив третій особі ОСОБА_2 у видачі Акту встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_1 , про що повідомив листом від 05 червня 2023 року № П-534.

Із такою відмовою позивач категорично не згодний, вважає, що його права були суттєво порушені вищевказаними діями відповідача.

Як вказано у позові, підставою для відмови відповідач вказав надмірну кількість балів, визначених ним згідно до «Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 далі - Порядок № 859) за «Показниками, за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг», які є додатком до цього Порядку. Однак, показники не охоплюють осіб із психічними захворюваннями, оскільки за показниками оцінюють поведінку осіб похилого віку, осіб із фізичними вадами - каліцтво, відсутність кінцівок тощо. Натомість, висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розгляду від 18 травня 2023 року № 283, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради, був проігнорований та фактично скасований Відповідачем, який за своїми функціями не наділений правом скасовувати спеціалізовані медичні висновки.

Так само, на думку позивача, є недоречною думка відповідача щодо визнання його недієздатною особою.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.

14.08.2023 року (вх.№ ЕС/8852/23) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, в якому вказано, що відповідач вважає вважаємо адміністративний позов безпідставним, незаконним та необґрунтованим, а тому позов не визнаємо і заперечуємо в повному обсязі.

У відзиві вказано, що довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17 березня 2023 року серії 12 ААГ №451021, підтверджує тільки наявність у позивача другої групу інвалідності, за загальним захворюванням строком до 1 квітня 2024 року, а не підтверджує той факт що позивач потребує постійного стороннього догляду. Зі змісту позовної заяви та акту обстеження житлово - побутових умовах від 05.06.2023 встановлено, що з січня 2023 р. позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВПО, не працює, існує за рахунок грошової допомоги та допомагає в побуті позивача.

Як вказано у відзиві, позивач не надав жодних доказів то він потребує постійного догляду, а тому підстави для надання акту встановлення факту здійснення догляду відсутні.

Відповідач зазначає, що беручи до уваги висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі від 05.06.2023 р, ОСОБА_1 , не потребує надання соціальних послуг, так як сума балів становить « 66», а отже особа не відноситься до IV чи V групу рухової активності.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що у позовній заяві ОСОБА_1 не доведено порушення чинного законодавства з боку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, а тому суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимогах в повному обсязі.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що Рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 р. №1283-VIII « Про зміну найменувань Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради і затвердження положень про них у новій редакції » Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради перейменовано на Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради та про затвердження Положення про Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради у новій редакції. Текст Положення перебуває у вільному доступі на сайті Одеської міської ради.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

21.08.2023 року (вх.№ЕП/32762/23) від представника позивача до суду надійшли пояснення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, пояснень, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 відповідно до акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 17.03.2023 серії 12 ААГ № 451021 має статут особи з інваліднісю ІІ групи.

Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2024 р.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 283 від 18.05.2023 року, який наданий КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМP, позивач потребує постійного стороннього догляду.

23 травня 2023 року до Голови Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся ОСОБА_2 із заявою про надання йому акту встановленого факту здійснення догляду за його хресним батьком ОСОБА_1 , який має статус особи з інвалідністю ІІ групи в наслідок психічного розладу.

В ході перевірки 05.06.2023 року Комісією встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом із позивачем в квартирі знайомих за адресою: АДРЕСА_2 та допомагає йому у побуті.

За результатами комплексного визначення індивідуальних потреб складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі від 05.06.2023 року та встановлено, що ОСОБА_1 , за підсумком балів (66 балів), не потребує надання соціальних послуг з догляду.

05.06.2023 року Суворовською районної адміністрації Одеської міської ради складено листа від 05 червня 2023 року № П-534, в якому вказано, що звернення позивача розглянуто та з наданих позивачем документів з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням строком на 1 рік до 01.04.2024 року (Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.03.2023 року, яка надана Спеціалізованою психіатричною МСЕК) та він потребує постійного стороннього догляду (Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 283 від 18.05.2023 року, який наданий КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМP). У листі зазначено, що в ході перевірки 05.06.2023 року Комісією встановлено, що ОСОБА_4 разом ОСОБА_1 проживає в квартирі знайомих за адресою: АДРЕСА_2 , допомагає йому у побуті. Також за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_1 , за підсумком балів, не потребує надання соціальних послуг з догляду (Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі від 05.06.2023 року).

Керуючись ст. 36, 60 Цивільного кодексу України, у даному листві рекомендовано звернутися до відповідних органів для вирішення питання про визнання ОСОБА_1 обмежено дієздатним та призначення піклувальника.

Виходячи з вищевикладеного, вказано у листі, на даний час підстави для надання Акту встановлення факту здійснення догляду відсутні.

Додатково ОСОБА_4 роз`яснено, що він має право звернутися до Управління соціального захисту населення Департаменту праці та соціальної політики для оформлення компенсації з догляду, відповідно до Постанови КМУ № 859 від 23.09.2020 року.

Вважаючи незаконним та таким, що підлягає скасуванню рішення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про відмову у наданні ОСОБА_2 Акту встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_1 , оформлене листом від 05 червня 2023 року № П-534, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.

В першу чергу, суд зазначає, що рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 р. №1283-VIII «Про зміну найменувань Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради і затвердження положень про них у новій редакції» Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради перейменовано на Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон України № 3857-XII) перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України № 3857-XII та інших законів України.

На виконання статті 3 Закону України № 3857-XII Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Правила перетинання державного кордону громадянами України), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи, які здійснюють постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або документів, що підтверджують інвалідність, та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Суд зазначає, що вказане положення не містить умов, за яких складається акт встановлення факту здійснення догляду, а передбачає лише його складення за зверненням особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд.

Тобто за своїм змістом така норма є бланкетною, адже для її застосування необхідно врахувати положення інших нормативно-правових актів, яким є, серед іншого, Закон України Про соціальні послуги.

Вжитий в абзаці п`ятому пункту 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України термін постійний догляд за особою з інвалідністю не може мати іншу правову інтерпретацію, ніж передбачено Законом України «Про соціальні послуги».

Суд вважає, що інакше тлумачення абзацу п`ятого пункту 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України та видача акта встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи лише за заявою особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, може мати наслідком неодноразову видачу таких актів різним особам для догляду за однією особою з інвалідністю з метою створення штучних підстав для перетину державного кордону України в умовах воєнного стану.

Таким чином, переходячи до дослідження питання надання позивачу такої соціальної послуги, як постійний сторонній догляд, суд враховує таке.

Питання надавачів соціальних послуг врегульоване статтею 13 Закону України «Про соціальні послуги», згідно з частиною шостою якої фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи;

2) дітьми з інвалідністю;

3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого частини 7 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Згідно з ч.4 ст.16 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги залежно від строку надання поділяються на послуги, що надаються:

1) екстрено (кризово) - невідкладно (протягом доби) у зв`язку з обставинами, що загрожують життю та/або здоров`ю отримувача соціальних послуг;

2) постійно - не менше одного разу на місяць протягом більше одного року;

3) тимчасово - не менше одного разу на місяць протягом до одного року;

4) одноразово.

Суд також зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальні послуги» реєстр надавачів та отримувачів соціальних послуг (далі - Реєстр) створюється для забезпечення:

1) реалізації права особи/сім`ї на соціальні послуги;

2) профілактики складних життєвих обставин;

3) подолання складних життєвих обставин;

4) мінімізації негативних наслідків складних життєвих обставин;

5) обліку надавачів, отримувачів соціальних послуг та послуг, що їм надаються;

6) координації діяльності у системі надання соціальних послуг.

Реєстр складається з розділів про надавачів соціальних послуг, окремо - про фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до вказаного Закону без здійснення підприємницької діяльності, та про отримувачів соціальних послуг.

Відповідно до частин 1-3 статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи:

1) заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг;

2) звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

У разі звернення особи або її законного представника безпосередньо до надавача соціальних послуг такий надавач зобов`язаний надати їм допомогу в поданні заяви про надання соціальних послуг до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади не пізніше наступного робочого дня.

Підставою для розгляду питання про надання соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору (крім соціальних послуг, що надаються за рахунок бюджетних коштів) є подані їм заява, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, передбачені частиною першою вказаної статті.

У разі виявлення особи, яка за станом здоров`я не спроможна самостійно прийняти рішення про необхідність надання їй соціальних послуг, заяву про надання соціальних послуг зобов`язані подати законний представник такої особи, орган опіки та піклування або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади.

Таким чином, з наведених положень можна сформувати висновок про те, що фізична особа може надавати соціальні послуги з постійного догляду на непрофесійній основі отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Такі соціальні послуги надаються у разі прийняття відповідним органом з питань соціального захисту населення рішення за зверненням як особи, яка потребує догляду, так і осіб, які бажають здійснювати догляд.

Разом з цим, до суду не надано доказів внесення відомостей про ОСОБА_2 до Реєстру у статусі надавача соціальних послуг позивачу (здійснення постійного догляду за позивачем ), що підтверджує обґрунтованість заперечень відповідача в цій частині.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_2 у розрізі вимог Закону України «Про соціальні послуги» не вважається таким, що здійснює постійний догляд за позивачем, суд дійшов висновку про правомірну відмову відповідача у видачі акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_1 .

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Однак до суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами сім`ї в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради (пр.Добровольського, 106, м.Одеса, 65025, ).

Третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя С.М. Корой

.