Справа № 569/6831/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 569/6831/23 пров. № А/857/17757/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року (прийняте в м. Рівне суддею Гордійчук І. О.; складене в повному обсязі 21 серпня 2023 року) в адміністративній справі № 569/6831/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним позовом та просив:

- визнати незаконними дії інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Р. В. по складанню постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності;

- визнати протиправною і скасувати постанову RVN 002920 від 04.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення визнати недійсною та скасувати;

- справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, позаяк його притягнуто до відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення та відсутності вини, позаяк дія знака 5.43 («Зона стоянки») з табличкою 7.6.4 (спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку) діють на транспортні засоби, які рухаються від вул. Соборної в напрямку вул. С. Бандери, а щодо його транспортного засобу діє знак 5.43 «Зона стоянки» який розташований позаду транспортного засобу і який він проїхав, та який розташований біля заїзду № 6 за напрямку руху від вул. Ст. Бандери в напрямку вул. Соборної. Також, інспектор не зазначив ідентифікаційні ознаки технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис, а зазначив тільки модель, без серійного номера та дати повірки та сертифікату, що є грубим порушенням вимог частини третьої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (в постанові). Інспектор у постанові також не конкретизував місце розташування транспортного засобу, що є суттєвою обставиною суті самого порушення, а тому не зрозуміло об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, що дає підстави для обов`язкового скасування рішення суду та ухвалення нового рішення. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви; покликається на те, що жодних доказів винуватості, як в момент складання адміністративного матеріалу, так і станом на час розгляду справи в суді не надано. Вказує, що постанова в справі про адміністративне правопорушення має містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою такого правопорушення, а складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним; також постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення нею порушення.

Крім того, інспектор з паркування діяв всупереч нормам чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача. У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою правопорушення, які повинні бути оцінені відповідним органом виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами, а відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

З покликанням на приписи ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» вказує, що під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено; дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям, на тротуарі, розділювальній смузі, газона тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

Представник відповідача подала до суду клопотання, в якому просила проводити судове засідання без участі представника відповідача. Проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 002920 від 04.02.2023 видно, що 03.02.2023 о 13:51:41 за адресою м. Рівне вул. Здолбунівська 17/1, особа, яка керувала автомобілем (водій) «Daf 45» д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила стоянки, а саме: здійснила стоянку транспортного засобу не таким чином, як зображено на табличці 7.6.1. - 7.6.4, чим порушила пункт 15.6 ПДР України та частину першу статті 122 КУпАП. Фотозйомка проводилася спецзасобом марки Samsung SM-A235/DSN.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважаючи зазначену постанову неправомірною, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Натомість відповідач довів належними доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, наявності повноважень для складання оскаржуваної постанови та здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у відповідності із законодавчо визначеним порядком.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 291 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради здійснює свою діяльність на підставі КУпАП, Положення про Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 29.04.2021 № 620 (зі змінами, внесеними рішенням Рівненської міської ради від 22.07.2021 № 1059).

Відповідно до рішення Рівненської міської ради «Про уповноваження працівників відділу контролю за паркуванням Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на здійснення функцій інспекторів з паркування» від 18.10.2022 № 139 працівники Департаменту відділу контролю за паркуванням наділені повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР України).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 цього Закону).

Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 15.6 ПДР України стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2, 7.6.3, 7.6.4, 7.6.6 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

З оглянутих судом фотоматеріалів, а також фотоматеріалів, які знаходяться на сайті відповідача за посиланням: https://rivnerada.gov.ua/inspektor (RVN 002920), про яке зазначено в оскаржуваній постанові, видно, що позивач здійснив стоянку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 5.43 «Зона стоянки» з табличкою 7.6.4 у спосіб, який не відповідає способу поставлення, зображеному на вказаній табличці.

Судом, на підставі листа Комунального Рівненського шляхо-експлуатаційного управління автомобільних доріг Департаменту Інфраструктури і благоустрою Рівненської міської ради від 14.06.2023 № 385, долученого до відзиву, встановлено, що вказані дорожній знак та табличку, спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку встановлено відповідно до Рішення Рівненської міської ради від 27.09.2018 № 5042 «Про затвердження Комплексної схеми організації дорожнього руху в місті Рівне».

За адресою: м. Рівне, вул. Здолбунівська 17/1 зі сторони торговельних кіосків ринку «Дикий» між 6-им та 5-им в`їздом встановлені дорожні знаки: 5.43 «Зона стоянки», який позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним, із табличкою 7.6.4; 5.44 «Кінець зони стоянки», яким позначено кінець зони, де дозволено стоянку.

Отже на ділянці вулиці Здолбунівської між 6-им та 5-им в`їздом дозволена стоянка транспортних засобів зі сторони торговельних кіосків за умови, вказаної на табличці.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 279-1 КУпАП, яка визначає порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, за приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

А відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП - порушення правил стоянки, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про обґрунтованість постанови серії RVN 002920 від 04 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення та правомірність накладення у зв`язку з цим та позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн; також вказана постанова винесена з дотриманням встановленої законодавством процедури, що вказує на відсутність підстав для її скасування.

Водночас, апелянт не надав до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність його дій та відповідно протиправність прийнятої відповідачем постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Також докази, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, не були здобуті й судом в ході судового розгляду справи.

З приводу покликань апелянта на відсутність доказів його винуватості, колегія суддів зазначає те, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 002920 від 04.02.2023 вказано, що порушення було зафіксоване за допомогою фотозйомки, яка проводилася спецзасобом марки Samsung SM-A235/DSN.

Також у постанові вказано, що з матеріалами справи можна ознайомитися за посиланням: https://rivnerada.gov.ua/inspektor (RVN 002920), де й знаходяться відповідні докази вчиненого позивачем правопорушення.

Також із розташування відповідного дорожнього знака «Зона стоянки» та таблички до нього видно, що їхня дія поширюється на ту ділянку проїзної частини, де стоїть автомобіль позивача.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року в адміністративній справі № 569/6831/23 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 04 грудня 2023 року.