Справа № 620/13898/23
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року м.Чернігів Справа № 620/13898/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Чернігівській області та скасувати рішення №99 від 19.05.2023 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу згідно ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 (шість ) років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має не менше 15 років страхового стажу.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду в Львівській області призначити та виплачувати позивачу з 12.05.2023 року пенсію за віком згідно ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 (шість) років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986р.(3 категорії) у якої не менше 15 років страхового стажу.

Позов мотивовано тим, що рішення №99 від 19.05.2023 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком позивачу згідно ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 (шість ) років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має не менше 15 років страхового стажу, є протиправним та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 26.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідачів у встановлений ухвалою суду строк подали відзив на позов, в якому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені враховуючи таке.

Судом встановлено, що 12.05.2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівський області () із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років в порядку статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закону), оскільки є громадянкою, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986р., що підтверджується посвідченням категорії № 3 Серії НОМЕР_1 , яке було видане 19.02.1993 року Чернігівською обласною державною адміністрацією.

Листом від 23.05.2023 ГУ ПФУ у Київській області повідомило про рішення №99 від 19.05.2023 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області () про відмову у призначенні пенсії посилаючись на те, що недостатньо страхового стажу.

Відповідач-1 у рішенні №99 від 19.05.2023 зазначив наступне.

Зниження пенсійного віку визначене статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - закон №796) для осіб, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше З років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку поширюється лише на тих громадян, які постійно проживали або працювали чи навчалися в зазначених зонах з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 по 31.07.1986, незалежно від тривалості роботи чи проживання в цей період та які мають статус потерпілої особи.

Вік заявника 54 роки 01 місяць 5 днів.

Умовою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796 є наявність страхового стажу необхідної тривалості. Так, згідно абзацу першого частини першої статті 55 закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2023 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхування» (далі - Закон №1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років. Згідно статті 26 закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 - не менше 30 років. Відтак, у 2023 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 закону №796 матимуть особи за наявності страхового стажу не менше 24 років. Страховий стаж особи становить 16 років 8 місяців 23 днів, що є не достатнім для призначення».

Тобто відповідач-1 визнав, що позивач має право із зниженням пенсійного віку на 6 років, але помилкового дійшов висновків про недостатність страхового стажу в розмірі 16 років, 08 місяців, 23 днів, оскільки таки висновки відповідача-1 суперечать висновкам ВС, які викладені у постанові від 25 лютого 2020 року по справі №344/9747/17 де зазначено, що громадянам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, враховуючи пільги щодо обчислення стажу роботи (служби), встановлені у статті 56 Закону № 796-ХІІ, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки -20 років, жінки -15 років, цим Законом надано право на пенсію в повному розмірі.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку про те, що громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, мають право на пенсію.

Підсумовуючи вищенаведене, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла висновку про те, що відповідно до статті 56 Закону №796-ХІІ громадянам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки -15 років, надано державою право на пенсію.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач-1 неправомірно застосовує чинне законодавство, чим порушує ст. 55 Закону №796, де чітко зазначено, що «Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу».

Відповідно до ст. 71 Закону №796, Дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а тому відповідач-1 протиправно відмовив у призначенні пенсії. Єдиною підставою відповідач-1 зазначив, що для призначення пенсії позивачу необхідний страховий стаж не менше 24 років, замість визначеного Законом №796- 15 років страхового стажу.

Згідно п.п 6 п.4 Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

На підставі вищевказаного Положення вбачається, що незалежно, від територіальності органів ПФУ вони зобов`язанні діяти у відповідності до чинного законодавства та після прийняття заяви з документами призначити пенсію, а тому вважаю що Головне управління Пенсійного Фонду України у Чернігівський області та Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області є співвідповідачами, оскільки не виконали обов`язку по призначенню позивачу пенсії на підставі чинного законодавства Украйни та висновків ВС у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-12).

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, зіднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами статті 55 цього Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, з становленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до довідки №118 від 17.04.2023р. виданою Мньовським старостинським трутом Михайло-Коцюбинської селищної ради про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно з 26 квітня 1986 року по 13 травня 1989 рік проживала в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №227 від 11.05.2023р. виданою Пакульським старостинським округом Михайло-Коцюбинської селищної ради про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, село Мньов та село Рудня, Чернігівського району, Чернігівської області відноситься до зони добровільного гарантованого відселення.

Таким чином, позивач має право на зменшення пенсійного віку на - 6 років, що не заперечується відповідачем-1.

Відповідач -1 визнав, що позивачка досягла 54 віку та її стаж складає 16 років 08 місяців 23 днів, що підтверджується документами, а саме: Копією листа ГУ ДПС у Чернігівській області від 12.05.2023р. та копією відомості від 28.04.2023р., Копією листа ГУ ЛФУ в Чернігівській області про відсутність заборгованості за час здійснення підприємницької діяльності платника єдиного податку, копією індивідуальної відомості про застраховану особу, f копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, копією довідки №194 від 24.03.2006р., копією ! повідомлення про взяття на облік ФОП від 29.03.2006р., копією повідомлення про взяття на облік страхувальника від 22.12.2008 рок, копією довідки №01-20/492 від 22.12.2008р., копією звітів платника податків з 2009 по 2011рр., копією виписки ФОП, Копією повідомлення про припинення ФОП, копією трудової книжки позивача, копією свідоцтва № НОМЕР_2 , копією довідки від 10.05.2023р., копією довідки від 18.04.2023р. копією довідки від 28.04.2023р. копією довідки від 02.05.2023р..

Згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Отже, вказана норма Закону України передбачає зменшення пенсійного віку на 6 років особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

В частині 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено , що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Натомість позивачка не досягла віку 60-ти років, але враховуючи постійне проживання з моменту аварії по 31 липня 1986 року в зоні гарантованого добровільного відселення вік виходу на пенсію зменшується на шість років і складає вік виходу на пенсію у 54 роки.

По-друге, пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

За частиною першою статті 10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже позивач обрав пенсію за віком, відповідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказаним законом чітко, передбачені умови для призначення цієї пенсії, а саме наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Оскільки, відповідач у своїх відповідях про відмову позивачу у призначенні пенсії посилався лише на недостатність страхового стажу, тому за наявності у позивача страхового стажу 16 років 08 місяців 23 днів (про що зазначає безпосередньо сам відповідач у спірному вішенні) позивач у відповідності до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

При цьому, щодо віку позивача, відповідач-1 будь-яких заперечень не вказував у рішенні від 19.05.2023р.

Отже, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, як Потерпілою від Чорнобильської катастрофи, необхідне дотримання 2-х умов:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

- у особи має бути необхідний страховий стаж.

Долучені до матеріалів справи докази підтверджують, що позивачка є Потерпілою від Чорнобильської катастрофи та має право за цим критерієм на призначення пенсії на підставі частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали знаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 6 років. Зазначена обставина не заперечується і відповідачем.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія може бути призначена із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про . ггальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), за наявності відповідного страхового стажу (15 років), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (6 років).

Таким чином, страховий стаж позивача 16 років 08 місяців 23 днів відповідає вимозі частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали Внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме не менше 15 років страхового стажу.

Відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача складає 16 років 08 місяців 23 пнів, що достатньо для призначення пенсії на дату звернення ум відповідності до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали знаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічний висновок застосований Третім апеляційним адміністративним судом від 23 березня 2022 року по справі №160/12061/21, яким апеляційну скаргу задоволено та призначено пенсію особі, яка мала не менше 15 років стажу на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Згідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які г,страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років.

За змістом статей 14 і 65 Закону №796-12 для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 3 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 із змінами і доповненнями (редакція на час видачі посвідчення) (далі - Порядок).

За визначенням, наведеним у Порядку , посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Статтею 15 Закону №796-12 передбачено, що підставою для визначення потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Отже, потерпіли від Чорнобильської катастрофи мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом, у тому числі, права на пенсію із зменшенням пенсійного віку.

Необхідною умовою реалізацію таких пільг є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії З, яке видається на підставі документів визначених у п. 10 Порядку №501

Згідно до ст.. 14 ст. 65 Закону, Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС га потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України Порядку №501.

Відповідно до ч. З ст. 65 Закону, « Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом».

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для призначення пенсії позивачу на підставі ст. 55 Закону є наявність відповідно віку - 54р. страховий стаж не менше 15 років та посвідчення категорії 3, а тому посилання відповідача-1 що при наявності у позивача 16 років, 08 місяців 23 днів не достатньо для призначення пенсії є протиправним

Неправильне застосування ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне зграхування» не може обмежувати права позивача на призначення пенсії позивачки, яка має не менше 15 років страхового стажу, оскільки ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має більшу юридичну гиду, тому що згідно до ст.. 71 Закону, Дія положень цього Закону не може призупинятися гншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

В рішенні Конституційного суду України від 17 липня 2018 року№ 6-р/2018 у справі №1-11/2018(3830/15) зазначено,

Зважаючи на сутність статті 16 Конституції України, Конституційний Суд України зважає, що закріплення передбаченого у ній обов`язку держави у розділі І "Загальні засади" Конституції України вказує на засадничий характер цього обов`язку та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави" (пункт 4 мотивувальної частини).

У Рішенні у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України, зокрема, встановив, що Закон № 796 визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; Конституційний Суд України неодноразово констатував, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (абзаци одинадцятий, чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України.

Зі змісту статті 19 Закону № 796 вбачається, що соціальний захист громадян полягає у відшкодуванні шкоди, завданої їх життю, здоров`ю і майну внаслідок радіоактивного забруднення, та реалізується шляхом надання відповідних компенсацій та пільг усім громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених Законом № 796 категорій.

Законодавчо встановлений перелік пільг і компенсацій є різним для кожної визначеної у статті 14 Закону № 796 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пільги, компенсації і гарантії, встановлені у Законі № 796, є особливою формою відшкодування завданої шкоди таким особам за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень.

Конституційний Суд України вважає за необхідне зауважити, що положення статті 16 Основного Закону України зобов`язують державу нести відповідальність за впровадження системи заходів щодо розв`язання проблем, пов`язаних із забезпеченням захисту прав, інтересів, гарантій, наданих особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституційний Суд України зазначає, що необхідність забезпечення належного рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, зумовлена обмеженнями, ризиками, втратами, яких зазнали вони та члени їх сімей. В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796 передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

З огляду на це соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, має передбачати відшкодування шкоди, заподіяної їх життю, здоров`ю і майну внаслідок радіоактивного забруднення, та реалізовуватися шляхом надання їм відповідних пільг, компенсацій і гарантій. Вибір такого особливого порядку відшкодування шкоди обумовлений надзвичайними масштабами катастрофи та її наслідків.

Рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має бути таким, щоб забезпечувати їм гідне життя, і не повинен залежати від майнового стану їх сімей. Обмеження чи скасування пільг для осіб, на яких поширюється дія Закону № 796, без відповідної рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо забезпечення соціального захисту цієї категорії осіб. У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України вважає, що передбачені оспорюваними положеннями зміни до Закону № 796, які стосуються обмеження чи скасування пільг, компенсацій і гарантій, призвели до звуження прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зниження рівня їх соціального забезпечення.

Отже, Конституційний Суд України наголошує, що комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій, передбачених Законом № 796 (до внесення змін Законом № 76). слід сприймати як один із основних засобів реалізації державою закріпленого у статті 16 Конституції України обов`язку щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу.

Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, позивачем було подано всі наявні в нього документи, які в повній мірі ттдтверджують не менше 15 років страхового стажу та можуть бути підставою для призначення пенсії відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, ?і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З приводу відновлення права позивача на пенсію, а саме з дня подання заяви у травні 2023 року, суд посилається на правовий висновок Верховного Суду України викладеного у постанові від 8 грудня 2009 року №09/235, - «відмінність між встановленою судом незаконністю протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням».

Тому, у разі визнання судом вищевказаних дій (рішення) відповідачів незаконними протиправними, такі дії (рішення) є такими, що не діють з моменту їх вчинення та втрачають чинність після набрання законної сили судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне .урахування», Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З вище викладеного вбачається, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, тому відповідач зобов`язаний поновити право позивача на призначення пенсії позивачу та призначити з 12.05.2023 року пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як постраждалому від Чорнобильській катастрофи (4 категорії).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, Львівська обл., Львівський р-н,79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області та скасувати рішення №99 від 19.05.2023 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 (шість ) років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має не менше 15 років страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 12.05.2023 пенсію за віком згідно ч.І ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 6 (шість) років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986р.(3 категорії) у якої не менше 15 років страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2023 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ