Справа № 420/16070/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

05 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії,

встановив:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 420/16070/22 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та у розмірі до 30000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць за період з 19.07.2022 по 12.10.2022.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та у розмірі до 30000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць за період з 19.07.2022 по 12.10.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

28.11.2023 ОСОБА_1 (далі заявник), в інтересах якого діє адвокат Фальковський Андрій Олександрович, звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2023 заяву про ухвалення додаткового судового рішення призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

01.12.2023 до суду від ТУ ССО у Одеській області надійшли заперечення щодо клопотання про розподіл судових витрат. Представник відповідача зазначає, що долучені до заяви документи не містять належного підтвердження дійсності та розумності розміру вартості наданих послуг та просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 420/16070/22 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії задоволено частково.

При цьому, судом при ухвалені судового рішення від 20.11.2023 в адміністративній справі не вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із наміром позивача подати докази на підтвердження розміру цих витрат.

За змістом статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон України № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України № 5076-VI ).

Відповідно до ст.19 Закону України № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн позивачем надано рахунок на оплату № 23-05 (А) від 11.10.2022, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.11.2023, додаткову угоду № 1 від 21.11.2023 до договору про надання правової допомоги.

Однак, до суду не надано самого договору про надання правової допомоги № 23-05(А) від 11.10.2022.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, відтак заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 252, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 420/16070/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний