Справа № 520/14988/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 р. Справа № 520/14988/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. (ухвалене суддею Заічко О.В.) по справі № 520/14988/23

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Іванової Вікторії Олексіївни

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Іванової В.О., в якому просила: визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з 18.04.2023 р. з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області; поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; стягнути з Пенсійного фонду України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2023 р. до дня поновлення на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Кодексу законів про працю України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Іванової В.О., подали до суду апеляційної інстанції письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. займала посаду першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, що підтверджується копією трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 23.06.1996 р.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області № 41-к від 10.04.2023 р. ОСОБА_1 звільнено з 18.04.2023 р. з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Не погоджуючись зі звільненням з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про звільнення позивачки прийнятий на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно із ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; чи має такий спір ознаки публічно правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 460/280/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній до 01.01.2023 р.), Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105 визначено припинити Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) та управління виконавчої дирекції, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 р. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Згідно із п. 12 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2014 р. № 280, Пенсійний фонд є центральним органом виконавчої влади.

Судовим розглядом встановлено, що в спірних правовідносинах позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним її звільнення з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України звернена до Фонду соціального страхування України в Харківській області, який не є державним органом.

Тобто, в спірних правовідносинах звільнення позивачки не є реалізацією уповноваженими особами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області публічно-владних управлінських функцій, та не спрямовано на задоволення публічного інтересу, а є трудовими відносинами працівника та роботодавця.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним її звільнення з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області є цивільно-правовою та не може бути предметом спору в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. і закрити провадження у справі № 480/9816/21 в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним її звільнення з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачці, що зазначений спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення позивачки на посаді першого заступника начальника до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; стягнення з Пенсійного фонду України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2023 р. до дня поновлення на роботі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки задоволення похідних позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку залежить від задоволення основної позовної вимоги про визнання протиправним звільнення, яка станом на теперішній час не вирішена по суті, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні цих похідних вимог як передчасних.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на посаді першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та стягнення з Пенсійного фонду України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2023 р. до дня поновлення на роботі, змінити з підстав і мотивів відмови в задоволенні позову, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 287, 308, 319, 322, 323, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. по справі № 520/14988/23 - скасувати.

Закрити провадження у справі № 520/14988/23 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області ОСОБА_2 визнання протиправним її звільнення з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на посаді першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та стягнення з Пенсійного фонду України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2023 р. до дня поновлення на роботі, змінити з підстав і мотивів відмови в задоволенні позову, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич