Справа № 580/7165/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7165/23 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Сорочка Є.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 40 Закону України 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 01.09.2022; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ст. 40 Закону України 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 01.09.2022.

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 06 вересня 2023 року позов задовольнив частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн та не прийняття відповідного рішення за результатом розгляду вказаної заяви. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн, за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача зазначив, що відповідачем надано на його адвокатський запит відповідь. Відтак відповідач вчинив дії щодо надання відповіді на запит. Водночас протиправні дії відповідача були здійснені 06.03.2023, а саме при призначенні позивачу пенсії за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2014-2016 року. Апелянт зазначив, що саме такі дії відповідача, а не відповідь на адвокатський запит, були оскаржені позивачкою до суду. Повторний розгляд адвокатського запиту від 20.07.2023 не буде належним способом захисту прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що Головним управлінням на виконання вимог Закону №2148-VIII було проведено перерахунок пенсії позивача з використанням показника середньої заробітної плати у розмірі 3764,40 грн. Водночас на переконання відповідача позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію за вислугу років з 02.01.2007 року як працівник освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України №про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ.

01.09.2022 позивачка звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищезазначеної заяви позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розрахунком від 06.09.2022 в пенсійній справі позивачки підтверджується, що відповідач прийняв рішення №49 про перерахунок пенсії за віком у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий).

20.07.2023 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача, в якому в тому числі просив перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн.

Листом від 25.07.2023 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відсутні.

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою пенсійного органу, вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду за їх захистом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що лист відповідача 25.07.2023 №2300-0304-8/48388 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні п. 19) ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України. Суд зазначив, що порушення прав позивача відбулося унаслідок протиправної бездіяльності органу Пенсійного фонду України, який неналежно розглянув заяву позивача та не прийняв рішення по суті порушеного перед ним питання.

Колегія суддів погоджується із мотивами суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Щодо наявності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктів 2, 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 1788-XII.

Водночас, за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернулась вперше 01.09.2022 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

З наведеного слідує, що під час призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено частиною другою статті 40 Закону.

Враховуючи наведене та з урахуванням ч.1 ст.26 Закону України № 1058-IV, слід зазначити, що позивачка досягла необхідного віку та маючи необхідний страховий стаж набула право на призначення пенсії за віком з 01.09.2022 відповідно до Закону України №1058-VI із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням відповідного виду пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Як свідчать матеріали справи відповідач прийняв рішення №49 про перерахунок пенсії за віком у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий).

20.07.2023 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача, в якому в тому числі просив перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн.

Листом від 25.07.2023 відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відсутні.

Колегія суддів зазначає, що за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти рішення - акт владно-розпорядчого характеру, чого у спірних правовідносинах не встановлено.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем фактично допущено протиправну бездіяльність та не було прийнято відповідного рішення за результатами розгляду заяви представника позивача про перерахунок пенсії позивачки за віком.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн та не прийняття відповідного рішення за результатом розгляду вказаної заяви; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з 2019-2021 роки в розмірі 10846,77 грн, за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає, а доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко