Справа № 380/19119/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року

справа №380/19119/23

провадження № П/380/19271/23

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представника позивача Нещерет Д.Б. (поза межами суду),

представника відповідача Тістечко Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РИСЬ-ЛЬВІВ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «РИСЬ-ЛЬВІВ» (79062, Львівська область, м. Львів, вул. Шевченка, 317; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; ) з вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 року № UA209000/2023/100289/1, від 13.06.2023 року № UA209000/2023/100323/2, від 26.06.2023 року № UA209000/2023/400098/2, від 23.06.2023 року № UA209000/2023/100361/2, від 03.07.2023 року № UA209000/2023/900620/2;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209230/2023/001546, № UA209230/2023/001620, № UA209140/2023/000487, № UA209230/2023/001721, № UA209170/2023/002292.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронні митні декларації № 23UA38U9 від 02.06.2023, № 23UA96U8 від 12.06.2023, № 23UA53U6 від 23.06.2023, № 23UA09U3 від 22.06.2023, № 23UA46U8 від 30.06.2023. Разом із декларацією позивач подав повний пакет документів, встановлений законодавством, які не містили жодних розбіжностей. Проте, відповідач протиправно зобов`язав позивача подати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. На думку позивача, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості задекларованого ним товару, внаслідок чого суми митних платежів збільшились. Для підтвердження заявленої митної вартості товару та її визначення за основним методом декларантом позивача подано до митного органу наступні документи: митні декларації, зовнішньоекономічні договори (контракти), рахунки-фактури (інвойси), рахунки-проформи, міжнародні товарно-транспортні накладні, сертифікати про походження товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем подано усі документи, які підтверджували заявлену митну вартість товару і не мали розбіжностей, які б впливали на можливість визначення числових значень складових митної вартості товарів. При цьому, відповідачем обґрунтованість сумнівів у заявленій декларантом митній вартості, з урахуванням документів, поданих до митного оформлення, наведена не була. Сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, 31.08.2023 за вх.№66726 подав до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне:

- по митній декларації №23UA42U6 від 02.06.2023 - пунктом 5 Контракту від 07.06.2022 № 07/06/22 передбачено надання покупцем Замовлень на кожну партію товару у яких зазначається ціна товару та його кількість (Замовлення не надано); у платіжному дорученні від 15.02.2023 № 317 неможливо перевірити на які документи посилається декларант; декларація країни відправлення не містить числових значень митної вартості; у фактурі від 29.05.2023№ FS 85/MSZ/05/2023 міститься посилання на номер фактури по якій проведено оплату, проте номер проформи наданий до митного оформлення зовсім інший. На вимогу декларантом надіслано: проформа-інвойс, прайс-лист, платіжні документи. Документи, надані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано;

- по митній декларації №23UA96U8 від 12.06.2023 - посередницька фактура №62/S/06/23/FV виставлена 07.06.2023, а проформа 42/MSZ/05/2023 від 25.05.23, тобто на момент формування замовлення у продавця ще не було в наявності такого товару, а отже і сформована вартість продажу між Q-GLASSTECH та ТОВ "РИСЬ-ЛЬВІВ" не може бути підтверджено таким документом; у гр. 44 експортної декларації країни відправлення 23PL351020E0467513 міститься посилання на проформу (N325FS) з номером 10/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з таким номером, а проформа з номером 42/MSZ/05/2023; у рахунку про оплату № 398 від 06.06.2023, у гр. 70 «Призначення платежу» вказано: Prepayment for the glass (UKTZED 7005), та посилання на фактуру 42/MSZ/05/2023, проте документ з таким номером це -проформа, а товар який має підлягати оплаті Дзеркала скляні, код УКТЗЕД 7009, тобто платіжний документ містить неточності, та не може бути взятий до уваги; документ б/н від 25.05.2023, який подано як прайс лист, у верхньому правому кутку містить інформацію «Strona 6z6», проте інших сторінок такого документ не надано, що унеможливлює його всебічну перевірку. На вимогу декларантом надіслано: - висновок ДП Укрпромзовнішекспертиза №851 від 09.06.2023 в якому вказано, що висновок носить лише консультативний характер, а оцінюваний товар: «Дзеркало в листах, Lustro 4мм», тобто експертом не враховано, що товар Lustro ARTMIRROR (декоративний). Інші документи, які були подані на вимогу митного органу вже було надано до митного оформлення та не усувають невідповідності. Інших документів на вимогу не надано;

- по митній декларації № 23UA53U6 від 23.06.2023 - у гр.16 ЦМР відсутні дані щодо перевізника; у інвойсі та у гр.20 МД зазначено умови поставки - FCA Кepno тоді, як у ЦМР гр.4 (Місце завантаження товару) вказано-Slupia pod Kepnem; у інвойсі міститься інформація щодо умов оплати - попередня оплата, проте, платіжні документи до митного оформлення не надано; до гр.44 за кодом 4301 внесено реквізити документу 17/03/23 договір на перевезення, зазначений документ до митного оформлення не надано; заявка на перевезення від 21.06.2023 №22 не засвідчена однією із сторін (О.Чунис); у гр. 44 експортної декларації країни відправлення міститься посилання на проформу (N325) з номером FS 54/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з таким номером, а проформа до митного оформлення ненадана. На вимогу декларантом надіслано: документ на оплату-SWIFT банку, містить посилання на проформу від 25.05.2023, яка не подана до митного оформлення; договір на перевезення; комерційну пропозицію. Інші документи, що були подані на вимогу митного органу вже було надано до митного оформлення та не усувають виявлені невідповідності;

- по митній декларації № 23UA09U3 від 22.06.2023 - у гр. 46 митної декларації країни відправлення від 20.06.2023 № 23PL322010E0362855 статистична вартість товару становить 62169 PLN. Разом з тим фактурна вартість товару, наведена у інвойсі № FS/23/6/T/00320 від 20.06.2023, становить 58230 PLN (згідно курсу вказаного у фактурі); відповідно до п.1.1. до контракту, має бути підтвердження замовлення, згідно якого постачальник погоджується поставити товар на умовах які вказані у документі, проте до митного оформлення не надано замовлення. На вимогу не надано жодного підтверджуючого документу який спростовує виявлені розбіжності.

- по митній декларації МД № 23UA46U8 від 30.06.2023- у п.3 Договору про перевезення вантажу № 16/09/22 від 16.09.22 р. зазначено, що «вид та найменування вантажу вказується Замовником у заявці на кожне перевезення», проте заявки на перевезення до митного оформлення декларантом не надано; у п.2.4 Контракту на постачання №1303/2023 від 13.03.2023 р., зазначено що «постачання продукції за цим Договором здійснюватиметься партіями відповідно до заявок покупця, які до митного оформлення не надано; в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі № FS/23/6/Т/00500 від 28.06.2023 року. На вимогу декларантом надано: прайс - лист, експортну декларацію. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. З метою обрання методу для визначення митної вартості Львівською митницею Держмитслужби було послідовно розглянуто можливість застосування методів 2а, 2г та встановлено відсутність можливості застосування методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Для визначення митної вартості було обрано резервний метод. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA401020/2023/24430 від 11.05.2023 митна вартість становить 0,7209 дол США/кг; № UA100100/2023/424268 від 20.02.2023 де вартість такого товару (товар №44) становить 1,1199 дол США за кг (даного виду товару); № UA209170/2023/37819 від 16.05.2023 де вартість такого товару становить 1,12 дол США за кг (даного виду товару); № UA 100100/2023/424268 від 20.02.2023 де вартість такого товару № 44 становить 1,1199 дол США за кг (даного виду товару); № UA UA209230/2023/66306 від 21.06.2023 року, рівень митної вартості (товар № 20) складає 1,02 дол США/кг (даного виду товару). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

03.10.2023 за вх.№74652 від представника позивача надійшла заява про долучення читабельних копій документів у перекладі на українську мову.

03.10.2023 за вх.№74837 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначив, що позивачем було надано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість митним органом не доведено, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів орган правових підстав для застосування резервного методу. Відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом. Виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності жодним чином не вливають на можливість визначення числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товару порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, наведені рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того, вважає, що скасуванню підлягають і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки з наведеного вище вбачається відсутність перешкод для митного оформлення товарів за митними деклараціями, в яких ціну товару позивачем визначено за основним методом.

23.10.2023 за вх.№80023 від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 24.10.2023 ухвалено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

27.10.2023 за вх.№81902 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Ухвалою суду від 09.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю ««РИСЬ-ЛЬВІВ» та компанія Q-GLASSTECH Sp. Z o.o. (Продавець) укладено контракт №07/06/22.

За умовами п. 1 вказаного контракту Продавець продає, а Покупець купує на узгоджених умовах листове скло, яке виготовляється методом флотації, називається флоат-склом (флоат скло), та дзеркало, найменування кількість ціна і вартість якого визначається в рахунках - проформах, які є невід`ємними додатками до даного контракту.

Згідно рахунку-проформи №10/MSZ/02/2023 від 10.02.2023 та рахунку фактури (інвойс) №FS 58/MSZ/02/2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 10519,56 USD або 46289,22 PLN.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 02.06.2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA4U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме скло термічне поліроване неармароване листове (флоат), забарвлене по всій мастах товщиною 4 мм, EURO BRONZE FLOAT GLASS 2146,848 м2. Призначене для оздоблення приміщень.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA4U6 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- пакувальний лист від 29.05.2023;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) 10/MSZ/02/2023 від 10.02.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS 85/MSZ/05/2023 від 29.05.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) 30.05.2023 (1) від 30.05.2023;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) FS 85/MSZ/05/2023 від 29.05.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №317 від 15.02.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №295 31.05.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №07/06/22 від 07.06.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №б/н від 09.12.2022;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.05.2023;

- договір (контракт) про перевезення Заявка №10 від 31.05.2023;

- копія митної декларації країни відправлення №23PL322010NSSXHQP9 від 30.05.2023.

Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного Кодексу України декларанту надіслано вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом надіслано: проформу-інвойс, прайс-лист, платіжні документи.

За результатами розгляду електронної митної декларації №23UA4U6 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 №UA209000/2023/100289/1.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 №UA209000/2023/100289/1, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 м. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 62,63,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визначена з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статі 53 МКУ не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами встановлено наступне: пунктом 5 Контракту передбачено від 07.06.2022 № 07/06/22 надання покупцем Замовлень на кожну партію товару у якому зазначається ціна товару та його кількість (відсутні); у платіжному дорученні від 15.02.2023 317- не видно посилання на які документи; декларація країни відправлення не містить числових значень митної вартості; у фактурі від 29.05.2023 FS 85/MSZ/05/2023 - міститься посилання на номер фактури по якій проведено оплату, проте номер проформи наданий до митного оформлення зовсім інший. Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України (декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації завезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, з також документи, що містять відомості про вартість страхування;6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких росту, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту: 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним беканням може подати додаткові надані у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: проформа-інвойс, прайс-лист, платіжні документи. Всі перелічені документи, що були подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця Держмитслужби не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 28 (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ (11. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: Т.1 МД UA401020/2023/24430 від 11.05.23 митна вартість складає 0,7209 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001546.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 №UA209000/2023/100289/1.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA27U9 та 07.02.2023 року вона була оформлена Львівською митницею. З різницею у платежах в розмірі 27517,85 грн.

Згідно рахунку-проформи №42/MSZ/05/2023 від 25.05.2023 та рахунку фактури (інвойс) №FS 10/MSZ/06/2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 13472,09 EUR або 60492,38 PLN.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 12.06.2023 року подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA96U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме дзеркала скляні, одна із сторін покрита сріблом, без рам в листах розміром Х2250-288 штук (2082,24 м2).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA96U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- пакувальний лист від 07.06.2023;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) №42/MSZ/05/2023 від 25.05.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №FS 10/MSZ/06/2023 від 07.06.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) 07.06.2023 від 07.06.2023;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR/1 PL/MF/AS 0473897 від 07.06.2023;

- посередницька фактура №62/S/06 від 07.06.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №398 від 06.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №469 від 07.06.2023;

- документ, що підтверджує вартість страхування 08/06/23 від 08.06.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника б/н від 25.05.2023;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №851 від 09.06.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №07/06/22 від 07.06.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №б/н від 09.12.2022;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.05.2023;

- договір (контракт) про перевезення 17/03/23 від 17.03.2023;

- копія митної декларації країни відправлення №23PL3351020Е0467513 від 07.06.2023.

Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного Кодексу України декларанту надіслано вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом надіслано: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №851 від 09.06.2023.

За результатами розгляду електронної митної декларації №23UA96U8 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 №UA209000/2023/100323/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 №UA209000/2023/100323/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в Кількісному зирез1, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,63,54,55,68,335 Митого кодексу України від 13.03.2012 М04495-VI (далі МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни що була фактично сплачене за товар. Відповідно до п.1 ч, 4 ст. 54 МКУ здійснена контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: Посередницька фактура №62/S/06/23/FV виставлена 07.06.2023, а проформа 42/MS2/05/2023 від 25.05.23, тобто на момент формування замовлення у продавця ще не було в наявності такого товару, а отже і сформована вартість продажу між Q-GLASSTECH та ТОВ "РИСЬ-ЛЬВІВ" не може бути підтверджено таким документом; у гр. 4 експортної декларації країни відправлення 23PL513 міститься посилання не проформу (№325FS) з номером 10/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з таким номером, а проформа з номером 42/MSZ/0512023; у рахунку про оплату № 398 від 06.08.2023, у гр, 70 «Призначення платежу» вказано: Prepayment for the glass (UKТZED 7005), та посилання на фактуру 42/MSZ/05/2023, проте документ з таким номером це-проформа, а товар який має підлягати оплаті Дзеркала скляні, код УКТЗЕД 7008, тобто вказаний документ містить неточності, та не може бути взятий до уваги. Документ від 25.05.2023, який подано як прайс-лист, у верхньому правому кутку містить інформацію «Strona 6z8» , проте інших сторінок такого документ не надано, що унеможливлює його всебічну перевірку. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документа та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність (розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, -транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації, - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Декларантом додатково надано:-висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №851 від 09.06.2023 в якому вказано, що висновок носить лише консультативний характер, а оцінюваний (товар: «Дзеркало в листах, Lustro 4мм», тобто експертом не враховано що товар Lustro ARTMIRROR (декоративний). Інші документи, що були подані на вимогу митного органу вже було надано до митного оформлення та не усувають невідповідності, інших документів на вимогу не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком то відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачено або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість, проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2е (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.80 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 59 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, Застосовано метод 2 ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від. 13.03.2012 року №4495-VІ розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД № UA100100/2023/424268 від 20.02.23 де вартість такого товару становить 1,1100 дол. США за кг (даного виду товару). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001620.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 №UA209000/2023/100323/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію.

Згідно рахунку фактури (інвойс) №FS 54/MSZ/06/2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 13472,09 EUR.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 23.06.2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA53U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме дзеркала скляні, одна із сторін покрита сріблом, без рам в листах розміром 3210х2250 мм, Lustro 4 mm ARTMIRROR 3210Х2250 288 шт.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA53U6 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- пакувальний лист від 22.06.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS 54/MSZ/06/2023 від 22.06.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) 22.06.2023 від 22.06.2023;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) FS 85/MSZ/05/2023 від 29.05.2023;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AS 0470854 від 22.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (конгракту) про транспортно-експедиційні послуги №5045 від 22.06.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №07/06/22 від 07.06.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №б/н від 09.12.2022;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.05.2023;

- договір (контракт) про перевезення 17/03/23 від 17.03.2023;

- договір (контракт) про перевезення 22 від 21.06.2023

- копія митної декларації країни відправлення №23PL351020E0507018 від 22.06.2023.

Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного Кодексу України декларанту надіслано вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом надіслано: документ на оплату-SWIFT банку, містить посилання на проформу від 25.05.2023, яка не подана до митного оформлення; договір на перевезення; комерційну пропозицію.

За результатами розгляду електронної митної декларації №23UA53U6 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.06.2023 №UA209000/2023/400098/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.06.2023 №UA209000/2023/400098/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55.58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: -у гр.16 ЦМР відсутні дані щодо перевізника;-у інвойсі та у гр..20 МД зазначено умови поставки- FCA Керnо тоді, як у ЦМР гр.4 (Місце завантаження товару) вказано-Slupia pod Kepnem-у інвойсі міститься інформація щодо умов оплати- попередня оплата, проте, платіжні документи до митного оформлення не надано;-до гр..44 за кодом 4301 внесено реквізити документу 17/03/23 -договір на перевезення, зазначений документ до митного оформлення не надано;-заявка на перевезення від 21.06.2023 №22 не засвідчена однією із сторін (О. Чунис); у гр. 44 експортної декларації країни відправлення міститься посилання на проформу (№325) з номером FS 54/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з таким номером, а проформа до митного оформлення ненадана. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту було скеровано вимогу наступного змісту: Відповідно до ч. 2 статті 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: - якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі неподання документів зазначених у ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, Вам необхідно протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до статті 254 Митного кодексу України Вам необхідно надати переклад документів поданих до митного оформлення. Декларантом додатково надано: -документ на оплату-SWIFT банку, містить посилання на проформу від 25.05.2023, яка не подана до митного оформлення; договір на перевезення;-комерційну пропозицію; - інші документи, що були подані на вимогу митного органу вже було надано до митного оформлення та не усувають невідповідності. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 MKY) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2 ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-V розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UA209170/2023/37819 від 16.05.2023, де вартість такого товару становить 1,12 дол. США за кг (даного виду товару); Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000487.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 26.06.2023 №UA209000/2023/400098/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію.

Товариство з обмеженою відповідальністю ««РИСЬ-ЛЬВІВ» та компанія Q-WUTKOWSKI. z o.o. (Продавець) укладено контракт №1303/2023.

За умовами п. 1 вказаного контракту Продавець продає, а Покупець купує на узгоджених умовах листове скло, яке виготовляється методом флотації, називається флоат-склом та дзеркало, найменування кількість ціна і вартість якого визначається в рахунках - проформах, які є невід`ємними додатками до даного контракту.

Згідно рахунку фактури (інвойс) №FS 54/23/6/Т/2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 13098,05 EUR.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 23.06.2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA09U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме дзеркала скляні, одна із сторін покрита сріблом, без рам в листах Lustro srebne 3 mm IMPORT 3300x2140 -розміром 3300х2140 мм, товщиною 3 мм -2923,668 м2.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA09U6в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- пакувальний лист від 20.06.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS/23/6/Т/00320 від 20.06.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 20.06.2023;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) FS/23/6/Т/00320 від 20.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 2408 від 20.06.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1303/2023 від 13.03.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №1 від 05.04.2023;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.05.2023;

- копія митної декларації країни відправлення №23PL322010E0362855 від 20.06.2023.

Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного Кодексу України декларанту надіслано вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

За результатами розгляду електронної митної декларації №23UA09U6 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.06.2023 №UA209000/2023/100361/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.06.2023 №UA209000/2023/100361/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 Ne4495-VI( далі- МКУ). за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: - у гр. 46 митної декларації країни відправлення від 20.06.2023 № 23PL855 статистична вартість товару становить 62169 PLN. Разом з тим фактурна вартість товару, наведена у інвойсі № FS/23/6/T/00320 від 20.06.2023, становить 58230 PLN (згідно курсу вказаного у фактурі); Відповідно до п.1.1. до контракту, має бути підтвердження замовлення, згідно якого постачальник погоджується поставити товар на умовах які вказані у документі, проте до митного оформлення не надано замовлення. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. -транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу не надано жодного підтверджуючого документу який спростовує виявлені розбіжності. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2 (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UA 100100/2023/424268 від 20.02.2023 де вартість такого товару становить 1,1199 дол. США за кг (даного виду товару); Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001721.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 23.06.2023 №UA209000/2023/100361/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №23UA77U4.

Згідно рахунку фактури (інвойс) №FS/23/6/T/00500 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 13098,05 EUR.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 30.06.2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA46U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме дзеркала скляні, з однієї сторони покриті сріблом, без рам в листах Дзеркало срібне 3mm IMPORT 3300x2140- розміром 3300х2140 мм, товщиною 3 мм 2923, 6680 м2.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA46U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- пакувальний лист від 28.06.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS/23/6/Т/00500 від 28.06.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 28.06.2023;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) FS/23/6/Т/00500 від 28.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 2416 від 28.06.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1303/2023 від 13.03.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №1 від 05.04.2023;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 27.06.2023;

- договір (контракт) про перевезення 16/09/2022 від 16.09.2022;

Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного Кодексу України декларанту надіслано вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

За результатами розгляду електронної митної декларації №23UA46U8 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 №UA209000/2023/900620/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 №UA209000/2023/900620/2, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 за №4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - у п.3 Договору перевезення вантажу №16/09/22 від 16.09.22 р. зазначено, що «вид та найменування вантажу вказується Замовником у заявці на кожне перевезення», проте заявки на перевезення до митного оформлення декларантом не надано; п.2.4 Контракту на постачання №1303/2023 від 13.03.2023, зазначено що «постачання продукції за цим Договором здійснюватиметься партіями відповідно до заявок покупця, які до митного оформлення не надано; - в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару що зазначена у фактурі № FS/23/6/T/00500 від 28.06.2023 року. Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: -зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист, експортне декларації. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до 4.5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 4, 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у за тинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2г (ст. 64 МК% Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ г. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA209230/2023/66306 від 21.06.2023 року, рівень митної вартості складає 1,02 дол США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/002292.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 №UA209000/2023/900620/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що надані позивачем документи відповідачу у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари, тому зазначені Дніпровською митницею Держмитслужби розбіжності є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо обґрунтованості застосування митним органом другорядного методу (резервного методу) визначення митної вартості придбаного позивачем товару, слід зазначити, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий висновок, також узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, судом встановлено наступне:

У рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/100289/1 05.06.2023, відповідачем вказано такі невідповідності:

- пунктом 5 Контракту передбачено від 07.06.2022 № 07/06/22 надання покупцем Замовлень на кожну партію товару у якому зазначається ціна товару та його кількість (відсутні);

- у платіжному дорученні від 15.02.2023 317-не видко посилання на які документи; декларація країни відправлення не містить числових значень митної вартості;

- у фактурі від 29.05.2023 FS 85/MSZ/05/2023-міститься посилання на номер фактури по якій проведено оплату, проте номер проформи наданий до митного оформлення зовсім інший.

У рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/400098/2 26.06.2023 відповідачем вказано такі невідповідності:

- у гр.16 ЦМР відсутні дані щодо перевізника;-у інвойсі та у гр.20 МД зазначено умови поставки- FCA Керо тоді, як у ЦМР гр.4 (Місце завантаження товару) вказано-Slupia pod Kepnem-у інвойсі міститься інформація щодо умов оплати- попередня оплата, проте, платіжні документи до митного оформлення не надано;

- до гр.44 за кодом 4301 внесено реквізити документу 17/03/23 -договір на перевезення, зазначений документ до митного оформлення не надано;-заявка на перевезення від 21.06.2023 №22 не засвідчена однією із сторін (О. Чунис)

- у гр. 44 експортної декларації країни відправлення міститься посилання на проформу (№325) з номером FS 54/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з таким номером, а проформа до митного оформлення ненадана.

У рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/100323/2 13.06.2023 митним органом вказано такі невідповідності:

- посередницька фактура №62/S/06/23/FV виставлена 07.06.2023, а проформа 42/MS2/05/2023 від 25.05.23, тобто на момент формування замовлення у продавця ще не було в наявності такого товару, в отже і сформована вартість продажу між Q-GLASSTECH та ТОВ "РИСЬ-ЛЬВІВ" не може бути підтверджено таким документом;

- у гр. 4 експортної декларації країни відправлення 23PL513 міститься посилання не проформу (№325FS) з номером 10/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру з теким номером, а проформа з номером 42/MSZ/0512023. У рахунку про оплату № 398 від 06.08.2023,

- у гр. 70 «Призначення платежу» вказано: Prepayment for the glass (UKТZED 7005), та посилання на фактуру 42/MSZ/05/2023, проте документ з таким номером це-проформа, а товар який має підлягати оплаті Дзеркала скляні, код УКТЗЕД 7008, тобто вказаний документ містить неточності, та не може бути взятий до уваги;

- документ від 25.05.2023, який подано як прайс-лист, у верхньому правому кутку містить інформацію «Strona 6z8», проте інших сторінок такого документ не надано, що унеможливлює його всебічну перевірку.

У рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/100361/2 23.06.2023 митним органом вказано такі невідповідності:

- у гр. 46 митної декларації країни відправлення від 20.06.2023 № 23PL855 статистична вартість товару становить 62169 PLN. Разом з тим фактурна вартість товару, наведена у інвойсі № FS/23/6/T/00320 від 20.06.2023, становить 58230 PLN (згідно курсу вказаного у фактурі);

- відповідно до п.1.1. до контракту, має бути підтвердження замовлення, згідно якого постачальник погоджується поставити товар на умовах які вказані у документі, проте до митного оформлення не надано замовлення.

У рішенні про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/900620/2 03.07.2023 митним органом вказано такі невідповідності:

- у п.3 Договору перевезення вантажу №16/09/22 від 16.09.22 р. зазначено, що «вид та найменування вантажу вказується замовником у заявці на кожне перевезення», проте заявки на перевезення до митного оформлення декларантом не надано;

- у п.2.4 Контракту на постачання №1303/2023 від 13.03.2023, зазначено що «постачання продукції за цим договором здійснюватиметься партіями відповідно до заявок покупця, які до митного оформлення не надано;

- в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару що зазначена у фактурі № FS/23/6/T/00500 від 28.06.2023 року

Щодо встановлених відповідачем розбіжностей, суд вважає за доцільне зазначити таке.

Як слідує з рахунків-фактур (інвойсів) від 29.05.2023 року № FS85/MSZ/05/2023 покупна вартість скла термічно полірованого неармованого листового забарвленого по всій масі (тонованого) EURO BRONZE FLOAT GLASS 4 MM становить 0,50 євро за 1 кілограм (4,90 євро за 1 м2); від 07.06.2023 року № FS10/MSZ/06/2023 та від 22.06.2023 року № FS54/MSZ/06/2023 покупна вартість дзеркал скляних (одна зі сторін покрита сріблом) без рам в листах ARTMIRROR 4 MM становить 0,67 євро за 1 кілограм (6,47 євро за 1 м2); від 01.06.2023 року № ZS/23/6/T/MS/00031 та від 01.06.2023 року № ZS/23/6/T/MS/00029 покупна вартість дзеркал скляних з однієї сторони покритих сріблом без рам в листах IMPORT 3 MM становить 0,66 євро за 1 кілограм (4,48 євро за 1 м2).

З висновку ДП «Укрзовнішпромекспертиза» від 09.06.2023 року № 851 вбачається, що згідно цінової інформації постачальника Q-GLASSTECH Sp. z o.o. (Польща) рівень ціни на дзеркала в листах Lustro товщиною 4 мм в становить 6,47 євро/м2 на умовах поставки FCA KEPNO, Польща. Таким чином, можна вважати, що рівень ціни на дзеркала в листах Lustro 4 мм, що імпортується згідно з контрактом № 07/06/22 від 07.06.2022 року, а саме 6,47 євро/м2, на умовах поставки FCA KEPNO, Польща відповідає рівню ціни постачальника відповідної продукції Q-GLASSTECH Sp. z o.o. (Польща).

Суд відзначає, що наведена покупна вартість товару дзеркал скляних (одна зі сторін покрита сріблом) без рам в листах ARTMIRROR 4 MM підтверджується і ціновою пропозицією постачальника Q-GLASSTECH Sp. z o.o.

Вартість товару дзеркал скляних з однієї сторони покритих сріблом без рам в листах IMPORT 3 MM підтверджується прайс-листом постачальника WUTKOWSKI Sp. z o.o. від 01.06.2023 року.

Таким чином, покупна вартість товару, за якою позивач здійснював його митне оформлення, підтверджується висновком експерта про вартісні характеристики товару, прайс-листами постачальника та іншими документами.

Відповідно до п. 2 контракту від 13.03.2023 року № 1303/2023 покупець розміщує замовлення на товар у відповідності до порядку встановленого постачальником. Покупець повідомляє про свої потреби у кожному з найменувань товару у письмовій чи усній формі згідно зі стандартними процедурами встановленими сторонами.

Згідно з п. 5 контракту від 07.06.2022 року № 07/06/22 передбачено надання покупцем замовлень на кожну партію товару, у якому зазначається назва товару та кількість.

Жодних положень про визначення замовленнями на поставку товару його вартості положення наведених контрактів не містять, а тому твердження відповідача з даного приводу не ґрунтуються на умовах укладеного позивачем з продавцями договорів.

З огляду на вказане, відсутність замовлень серед документів, поданих до митного оформлення, жодним чином не впливає на можливість визначення складових числового значення заявленої митної вартості.

Крім цього, відповідач ніяким чином не довів, як відсутність замовлення як документу доданого до митної декларації під час митного оформлення товару, що не передбачений ст. 53 Митного кодексу України, впливає на визначення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що у фактурі від 29.05.2023 року № FS85/MSZ/05/2023 міститься посилання на номер замовлення 10/MSZ/02/2023 від 10.02.2023 року. До митного оформлення товару позивачем надано фактуру 10/MSZ/02/2023 від 10.02.2023 року, по якій і проведено оплату замовленого товару, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.02.2023 року № 317, в графі 70 «Призначення платежу» якої зазначено реквізити вказаної проформи.

Також, форма фактури постачальника Q-GLASSTECH Sp. z o.o. передбачає зазначення реквізитів попередньої виставленої та оплаченої фактури, яка не має відношення до поточної партії товару.

Відтак, доводи відповідача про те, що номер проформи наданий до митного оформлення не відповідає номеру проформи, зазначеному у фактурі, не відповідають дійсності.

Доводи відповідача стосовно того, що оскільки посередницька фактура №62/S/06/23/FV виставлена 07.06.2023 року, а проформа № 42/MSZ/05/2023 25.05.2023 року, то на момент формування замовлення у продавця ще не було в наявності такого товару, а отже сформована вартість продажу між Q-GLASSTECH та ТзОВ «РИСЬ-ЛЬВІВ» не може бути підтверджено таким документом - є безпідставними.

За умовами укладеного між Q-GLASSTECH Sp. z o.o. та ТзОВ «РИСЬ-ЛЬВІВ» контракту від 07.06.2022 року № 07/06/22 продавець продає не тільки товар, який є в наявності, а і товар що виготовляється під замовлення як самим продавцем, так і той, що придбавається ним у інших виробників.

На виконання вказаних умов контракту, при отриманні 25.05.2023 року від позивача замовлення на дзеркала скляні (одна зі сторін покрита сріблом) без рам в листах ARTMIRROR 4 MM продавець Q-GLASSTECH Sp. z o.o. виставив позивачу проформу № 42/MSZ/05/2023. З огляду на відсутність у продавця в наявності даного товару, він розмістив замовлення на його виготовлення у іншого виробника, що підтверджується посередницькою фактурою від 07.06.2023 року № 62/S/06/23/FV.

Наведений порядок купівлі-продажу товару в повній мірі відповідає умовам укладеного між позивачем та продавцем Q-GLASSTECH Sp. z o.o. контракту, а доводи відповідача щодо неможливості підтвердження таким документом сформованої вартості продажу між Q-GLASSTECH та ТзОВ «РИСЬ-ЛЬВІВ» жодним чином не обґрунтовані.

Також, відповідач зазначає, що у графі 44 експортних декларацій країни відправлення міститься посилання на проформи №10/MSZ/06/2023, №FS54/MSZ/06/2023, проте до митного оформлення надано рахунки-фактури з такими номерами, а проформи не надано.

З рахунку-фактури від 07.06.2023 року № FS10/MSZ/06/2023 вбачається, що вона виставлена на підставі проформи № 42/MSZ/05/2023, рахунок-фактура №FS54/MSZ/06/2023 на підставі проформи № 43/MSZ/05/2023 від 25.05.2023 року.

Необхідно зазначити, що і в рахунках-фактурах, і в проформах наведена абсолютно ідентична інформація про найменування товару, його кількість та вартість, а тому посилання в експортних деклараціях країни відправлення замість проформ на рахунки-фактури не впливає на можливість визначення митним органом складових числового значення заявленої митної вартості.

Крім того, однією з підстав для винесення оскаржуваного рішення відповідач зазначає те, що у рахунку про оплату № 398 від 06.06.2023 року в графі призначення платежу вказано посилання на фактуру № 42/MSZ/05/2023, проте документ з таким номером це проформа, міститься помилка в коді УКТ ЗЕД (замість 7009 вказано 7005), тобто платіжний документ не може бути взятий до уваги.

В графі 70 «Призначення платежу» платіжної інструкції від 06.06.2023 року № 398 як на підставу для проведення платежу міститься посилання на документ «Фактура 42/MSZ/05/2023 від 25.05.2023 року».

Відповідач стверджує, що документ з наведеними реквізитами є проформою, хоча повною назвою даного документа є «Фактура проформа 42/MSZ/05/2023». Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем в платіжній інструкції використано скорочене найменування документа, який є підставою для здійснення платежу.

Використання відповідачем вказаної обставини, як і помилки в коді УКТ ЗЕД, для коригування митної вартості свідчить про поверхневий та формальний підхід митного органу до розгляду документів, поданих для митного оформлення товару.

В оскаржуваному рішенні відповідач вказує, що прайс-лист від 25.05.2023 року надано не в повному обсязі (один аркуш з шести), що унеможливлює його всебічну перевірку.

В той же час, позивачем подано для митного оформлення ту частину прайс-листа постачальника, яка підтверджує вартість товару, який проходив процедуру митного оформлення. Ненадання позивачем іншої частини прайс-листа, яка не має відношення до товару, що імпортується, не впливає на можливість визначення складових числового значення заявленої митної вартості.

Крім цього, суд наголошує, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів). Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у Постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18: «До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки». Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а відтак вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця. В даному випадку Контрагент направив позивачу прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Більше того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Інші невідповідності, які використані відповідачем в якості підстав для прийняття оскаржуваних рішень як то відсутність даних щодо перевізника у графі 16 CMR, не засвідчення однією із сторін заявки на перевезення від 21.06.2023 року № 22 також жодним чином не впливають на можливість визначення митним органом складових числового значення заявленої митної вартості.

Розбіжність в умовах поставки FCA щодо місця завантаження товару, яке вказане інвойсі та у графі 20 митної декларації (Kepno), а також графі 4 CMR (Slupia pod Kepnem) не можуть слугувати підставою для винесення рішення про коригування митної вартості, оскільки позивачем оплачені та включені до митної вартості товару, поданого для митного оформлення, фактичні витрати на перевезення вантажу з місця завантаження Slupia pod Kepnem, що підтверджується рахунком на оплату від 07.06.2023 року № 469 та актом надання послуг від 13.06.2023 року № 469.

Невідповідність вартості товару, зазначеної в експортній декларації відправника, вартості зазначеній в інвойсах, які подано до митного оформлення, пояснюються наступним.

В примірниках експортних декларацій, які надаються постачальником перевізнику, та які в подальшому подавалися Позивачем для митного оформлення товарів, інформацію про вартість товару вказано в графі 46 декларації, яка є статистичною вартістю (тобто сумою фактурної вартості товару та витрат на внутрішні перевезення для транспортування товару до кордону за умовами контракту).

Наведене підтверджується і положеннями Керівництва із заповнення єдиного адміністративного документа, розробленого Генеральним Директоратом TAXUD (номер документу TAXUD /1619/08), відповідно до якого графа 46 "статистична вартість" єдиного адміністративного документа має містити статистичну вартість.

"Статистична вартість" означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни - експортера - члена ЄС. Вона має базуватися на Фактурній вартості товарів та має також включати допоміжні витрати, такі як транспорт, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни - члена ЄС, де відбувається експорт.

В той час як фактурна вартість зазначається в графі 42 експортної митної декларації. Проте, фактурна вартість не відображається в примірниках експортної митної декларації, яка надається перевізнику для перетину кордону. Наведена інформація про фактурну вартість з`являється лише після вивезення товару з митної території Європейського союзу. Це обумовлено технічними причинами, оскільки так працює система відображення експортних декларацій в ЄС.

Саме цим пояснюється зазначена митним органом невідповідність вартості товару в даних документах.

При цьому, за умовами контрактів № 07/06/22 від 07.06.2022 року, № 1303/2023 від 13.03.2023 року ціни на товари, вказані в інвойсах, передбачаються на умовах FCA.

Базис поставки FCA Інкотермс 2010 року розшифровується «Free Carrier» named place перекладається «Франко перевізник» вказана назва місця.

Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення і відвантажити товар перевізнику призначеному покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять в момент передачі продавцем товару перевізникові.

За умовами вказаного базису поставки витрати на внутрішні перевезення для транспортування товару до кордону відносяться до сфери відповідальності покупця, здійснюються за його рахунок та оплачені останнім, що підтверджується рахунками на оплату міжнародних транспортних перевезень та актами надання послуг.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до положень Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, у графі 42 "Ціна товару" з точністю до чотирьох знаків у дробовій частині наводиться фактурна вартість товару (ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару). У графі 45 "Коригування" зазначається у валюті України митна вартість товару.

У митних деклараціях № 23UA72U5 від 02.06.2023 року, № 23UA73U0 від 06.06.2023 року, № 23UA70U2 від 07.06.2023 року в графі 42 позивачем вказана фактурна вартість товару, а у графі 45 митна вартість, яка дорівнює сумі фактурної вартості та транспортних витрат.

Отже, позивачем було включено до митної вартості товару витрати на транспортування товару до кордону України (відповідно до рахунків на оплату міжнародних транспортних послуг). А тому, визначення відповідачем наведених невідповідностей між фактурною вартістю товару та статистичною вартістю в експортній декларації продавця як підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного суду від 27.01.2022 року у справі № 809/848/16.

За наведених обставин, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 Митного кодексу України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав для витребування додаткових документів та прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 13.10.2021 року у справі № 804/15600/15, від 14.04.2021 року у справі № 820/4849/16, від 21.04.2021 року у справі № 809/1838/15

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні ввезення товару на митну територію України, ТзОВ «РИСЬ-ЛЬВІВ» для підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару, а також видана на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не можуть вважатися обґрунтованими та правомірними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії»[ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява N 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява N 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Yvonne van Duyn v.Home Office» зазначив, що "принцип юридичної визначеності" означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на «принцип юридичної визначеності», держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у Конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

За таких обставин, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на положення частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 806/2143/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 760/6496/17.

Відповідно до ч. 5. ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18), від 16.05.2019 № 823/2638/18 від 04.02.2020 №280/1764/19.

Згідно з ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат представником позивача до заяви надано: договір №1-3005/23-а про надання правової допомоги від 30.05.2023; копію додатку №3 від 06.07.2023; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002563; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС1209426 від 07.06.2023; рахунок на оплату №5 від 14.08.2023; копію платіжної інструкції №1186 від 14.08.2023.

Суд встановив, що між позивачем (клієнт) та адвокатом Нещеретом Д.Б. укладено договір про надання правової допомоги №1-3005/23-а від 30.05.2023, згідно з умовами якого виконавець зобов`язується надати клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з додатком №3 від 06.07.2023 до договору про надання правової допомоги №1-3005/23-а від 30.05.2023 до договору виконавець в інтересах клієнта виконав такі зобов`язання:

1) підготовка та подача до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400098/2 від 26.06.2023; UA209000/2023/900620/2 від 03.07.2023; №UA209000/2023/100289/1 від 05.06.2023; UA209000/20223/100323/2 від 13.06.2023, UA209000/2023/100361/2 від 23.06.2023, що включає:

- аналіз отриманих від клієнта документів;

- надання правової кваліфікації обставин справи;

- визначення нормативно-правової підстави вимоги;

- моніторинг судових рішень;

- визначення судової практики застосування правових норм для формування правової позиції;

- підготовка позовної заяви до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів;

- подача до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви позовної заяви до суду до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів;

2) супровід адвокатом у Львівському окружному адміністративному суді справи за позовом клієнта до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Загальна вартість наданих послуг оцінена у розмірі 5000 грн та сплачена у повному обсязі, що підтверджується рахунку на оплату №5 від 14.08.2023 та копією платіжної інструкції №1186 від 14.08.2023.

Також представник позивача зазначив, що з огляду на те, що до складу послуг, що надаються адвокатом клієнту за додатком № 3 від 06.07.2023 до договору, входить супровід справи у суді першої інстанції, розгляд якої наразі триває, акт приймання-передачі наданих послуг сторонами договору на даний момент не підписувався.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 21.01.2021 за №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (статті 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Суд зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17, від 22 жовтня 2021 року у справі № 160/7922/20 та додаткових постановах від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20.

Суд, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, дійшов висновку, що дана справа є справою незначної складності та сума зазначена у договорі витрат на правничу допомогу є неспівмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій зі схожих предметів спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що значно спростило роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Тобто, з позиції суду підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання заявником вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив рішення від 26.06.2019, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Вказаний висновок Верховного Суду в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

У той же час, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд також бере до уваги клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Суд вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування на загальну суму 25377,55 грн витрати на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з Львівської митниці становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатами та із обсягом наданих адвокатами послуг (виконаних робіт).

Дана позиція і висвітлена у Постанові ВС України справа №826/13632/18 від 14 лютого 2022 року.

Верховний Суд у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 урахував висновки Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), який у низці рішень (зокрема, у справах «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 269; «Сernius and Rinkeviсius v. Lithuania», заяви № 73579/17 та № 14620/18, пункт 71; «Beinaroviс and others v. Lithuania», заява № 70520/10, пункт 140 та «Radchikov v. Russia», заява № 65582/01, пункт 50 та ін.) зазначив, що у разі якщо сума витрат на професійну правничу допомогу буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, то така сума не може бути обов`язковою для Суду; останній повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою; відмова національних судів у відшкодуванні стороні судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, становить порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції має місце незалежно від сум цих витрат.

На цій підставі Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо під час вирішення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною в адміністративній справі суб`єктом приватного права, за рахунок бюджетних асигнувань іншої сторони суб`єкта владних повноважень, суди доходять висновку про неспівмірність зазначеного у клопотанні розміру витрат на таку допомогу, то суди повинні на підставі аналізу поданих сторонами доказів, з урахуванням категорії складності та значення справи для сторін, самостійно визначити розмір судових витрат на правничу допомогу, який має бути відшкодований.

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача становить 2000 грн.

Щодо решти витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, поданих до митного оформлення іноземною мовою, суд керується приписами частини п`ятої статті 137 КАС України, за змістом якої розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, такі витрати також підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на переклад документів позивачем надано рахунок-фактуру від 12.09.2023 №12.09.2023/у на суму 6619,00 грн та платіжну інструкцію від 18.09.2023 №1299 за послуги письмового перекладу з англійської та польської мов на українську мову. Однак, надані позивачем документи не підтверджують, що понесені ним витрати з перекладу документів пов`язані з розглядом саме даної справи, а окрім того, документи (докази), які долучаються до матеріалів справи у підтвердження заявленої позиції позивача лише на українській мові. Відтак, витрати на переклад документів не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «РИСЬ-ЛЬВІВ» (79062, Львівська область, м. Львів, вул. Шевченка Т., 317; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 року № UA209000/2023/100289/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 року № UA209000/2023/100323/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.06.2023 року № UA209000/2023/400098/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.06.2023 року № UA209000/2023/100361/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 року № UA209000/2023/900620/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001546.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001620.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000487.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001721.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/002292.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РИСЬ-ЛЬВІВ» судовий збір в сумі 13758,55 гривень.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РИСЬ-ЛЬВІВ» понесені у справі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.12.2023.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна