Справа № 520/7529/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р. Справа № 520/7529/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 08.05.23 по справі № 520/7529/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що посилання на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання пенсії після перерахунку є помилковим, оскільки відповідно до принципу "належного врядування" пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 520/11178/2020. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду. Стверджує, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії з 01.10.2021 ОСОБА_1 максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 07.09.2022 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та виплаченим розміром з 01.10.2021 по день проведення перерахунку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивач не згоден з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо обмеження максимальним розміром його пенсії ще з 01.10.2021, а звернувся позивач до суду з зазначеним адміністративним позовом лише 05.04.2023, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого п.2 ст.122 КАС України. Надана до суду разом із позовною заявою заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом не містить обгрунтування поважності причин пропуску строку та будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

27.04.2023 до суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, згідно якої заявник просив вважати причину пропуску процесуального строку поважною та поновити пропущений строк.

Суд першої інстанції, дослідивши вказану заяву, дійшов висновку, що наведені у ній підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду фактично є ті ж самі, що наведено в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, поданій разом з позовною заявою. Від так визнав підстави, викладені в заяві від 27.04.2023 про поновлення пропущеного строку звернення до суду неповажними та у зв`язку з цим повернув позовну заяву.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС відповідно до частин першої-другої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Урахувавши вказані норми, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду лише 05.04.2023, прохаючи при цьому здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2021.

Разом з цим, колегія суддів з такими мотивами суду першої інстанції не погоджується.

Так, у зразковій справі №820/6514/17 колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Натомість, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, строки перерахунку пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З наведеного вбачається, що спеціальним законодавством, яким в даному випадку є Закону № 2262-ХІІ, встановлено, що необхідними умовами застосування зазначених положень спеціального закону є факт нарахування сум пенсій за минулий час та доведеність вини пенсійного органу наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких стала невиплата сум пенсій.

Вкаазане кореспондується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, в якій суд дійшов висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З огляду на матеріали справи, позивач звертаючись до суду з цим позовом, посилається на протиправність дій пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром пенсії, яка фактично йому нараховується в повному обсязі, але виплачується в межах десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, що дає підстави для застосування до спірних правовідносин спеціальних строків, визначених статтею 46 Закону № 1058-ІV і статтею 55 Закону № 2262-ХІІ.

Зокрема, з протоколу розрахунку пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 вбачається, що розмір пенсії до виплати разом із надбавками і підвищеннями становить 23160, 11 грн. Тобто розмір пенсії нараховано в сумі 23160,11 грн, але виплату пенсії здійснено з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб сумою в 19340 грн.

За таких обставин, в межах спірних правовідносин наявні підстави для застосування ст. 55 Закону № 2262-ХІІ з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії, яка вже нарахована).

За таких обставин, вимога суду першої інстанції, яка викладена в ухвалі суду про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, про необхідність надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку є безпідставною та такою, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 по справі № 520/7529/23 - скасувати.

Справу № 520/7529/23 направити для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов