Справа № 240/8581/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/8581/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення їй черговості виплати заборгованості за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 датою набрання законної сили ухвалою від 28.09.2022 про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на неї;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити їй черговість виплати заборгованості за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20, яке обліковане в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ) за реєстраційним номером 390679, датою набрання ним законної сили а саме 27.10.2020;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо внесення ххвали від 28.09.2022 про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на неї за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020, окремим обліковим записом за реєстраційним номером 638556 в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

1) включити в обліковий запис щодо ухвали від 28.09.2022 про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на неї за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020 за реєстраційним номером даної ухвали в реєстрі №638556;

2) внести зміни в обліковий запис рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 за реєстраційним номером №390679, а саме в розділі "Інформація про стягувача":

- в графі "Прізвище, ім`я, по батькові стягувана": вказати стягувача - її, як правонаступника - " ОСОБА_1 ";

- в графі "Реєстраційний номер облікової картки платника податків": вказати її реєстраційний номер облікової картки платника податків - "№ НОМЕР_1 ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити заборгованість по виплаті її довічного грошового утримання за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 в потребу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на 2023 рік на фінансування видатків за рахунок коштів Державного бюджету на погашення заборгованості за рішеннями судів, виходячи з дати набрання рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 законної сили 27.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №240/11814/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області неналежно внесено інформацію в реєстр судових рішень та встановлено черговість виплати заборгованості. На думку позивача, вказані дії відповідача свідчать про перевищення меж повноважень та порушення законодавчо встановленого порядку виконання судового рішення, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Ухвалою суду від 20.04.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 скасовано, справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 12.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. Вказує, що рішення суду від 24.09.2020 у справі №240/240/11814/20 виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Черговість виплат на виконання рішення суду визначається датою набрання ними законної сили. Крім того, з 1 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює визнання протиправним дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання даного рішення суду.

13.10.2023 через канцелярію суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло уточнення до відзиву.

У період із 16.10.2023 по 20.10.2023 головуюча суддя перебувала на підготовці суддів для підтримання кваліфікації, із 21.10.2023 по 30.10.2023 - у відпустці.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року у справі №240/11814/20 позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 02.07.2020 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно із заявою від 22.06.2020, зобов`язано здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90% від суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного суду №03-23/134/2020 від 27 лютого 2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Рішення набрало законної сили 28.10.2020.

На підставі зазначеного рішення суд видав виконавчий лист № 9008/2020 для звернення його до примусового виконання.

Вказане рішення звернуто до примусового виконання у межах виконавчого провадження ВП № 63991012.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 Головним управлінням ОСОБА_2 проведено перерахунок щомісячного довічного утримання, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90% від суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного суду №03.23/134/2020 від 27.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді відставці, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Розмір в результаті перерахунку з 19.02.2020 становить 187288,20 грн., в т.ч. 187288,20- основний розмір заробітку (208098,00х90%).

Сума донарахованих коштів за період з 19.02.2020 по 31.01.2021, з урахуванням фактично виплачених коштів, складає 1396122,30 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.06.2022.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області від 21.09.2022 №106/02-14 ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину на підставі факту реєстрації місця її проживання за однією адресою з померлим на день його смерті.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП № 63991012 - ОСОБА_2 , на його правонаступника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

04.10.2023 вказана ухвала суду була звернута до примусового виконання, про що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 06.10.2022 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

На звернення ОСОБА_1 щодо виплати їй заборгованості із пенсійних виплат на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повідомило, що рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Виплата заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судового рішення від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 у розмірі 1396122,30 грн буде проведена після виділення коштів на виплату заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень в порядку черговості з дати набрання законної сили ухвали Житомирського окружного адміністративного суду про заміну сторони виконавчого провадження від 28 вересня 2022 року.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України та п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України позивачем визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Наведене свідчить, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що не можуть бути задоволені будь-які вимоги позивача з оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які не породжують для нього виникнення, зміну чи припинення жодних прав чи обов`язків, навіть і в тому випадку якщо суд доходить висновку щодо певних порушень при здійсненні посадовою особою функціональних обов`язків при вчиненні таких дій.

В даному випадку суд встановив, що позивач звернувся із позовом бо вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо механізму виплати заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2022, прийнятого у справі № 240/11814/20. 28.09.2022, прийнятого у справі № 240/11814/20.

Тобто, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі № 240/11814/20.

В силу статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Однак право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1, пунктів 16, 18 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", приватних виконавців.

При цьому вирішення позовних вимог лежить в площині виконання судового рішення у справі №240/11814/20 і має виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Викладене свідчить про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Також суд вказує, що положеннями частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина шоста статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на наведене, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а, від 11 лютого 2021 року у справі № 420/5234/19.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 09 березня 2023 року звернулась до суду з заявою в порядку ст.383 КАС України, вимоги якої є ідентичними адміністративної справи, що розглядається судом, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо внесення ухвали від 28.09.2022 про заміну стягувана у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на неї - ОСОБА_1 по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020, окремим обліковим записом за реєстраційним номером 638556 в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що посвідчено Витягом з даного реєстру від 23.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виключити обліковий запис з реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо ухвали від 28.09.2022 про заміну стягувана у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на неї - ОСОБА_1 по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020 за реєстраційним номером ухвали в реєстрі 638556, що посвідчено витягом від 23.01.2023 з реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання Ухвали від 28.09.2022 про заміну стягувана у виконавчому провадженні ВП № 63991012 з ОСОБА_2 на мене - ОСОБА_1 - внести зміни в обліковий запис рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 за реєстраційним номером №390679 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а саме в розділі "Інформація про стягувача":

- в графі "Прізвище, ім`я, по батькові стягувача" вказати стягувача - позивача, як правонаступника - " ОСОБА_1 ";

- в графі "Реєстраційний номер облікової картки платника податків": вказати її реєстраційний номер облікової картки платника податків - "№ НОМЕР_1 ".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати витяг з реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 за реєстраційним номером №390679 після проведення заміни стягувана з ОСОБА_2 на неї;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з урахуванням Ухвали від 28.09.2022 про заміну стягувана у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 на мене - ОСОБА_1 - по Рішенню суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020, яке обліковане в реєстрі судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ) за реєстраційним номером 390679, встановити мені, ОСОБА_1 , черговість виплати заборгованості на виконання рішення суду у справі №240/11814/20 від 24.09.2020 датою набрання ним законної сили - датою 27.10.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити заборгованість по виплаті їй довічного грошового утримання по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 в потребу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на 2023 рік на фінансування видатків за рахунок коштів Державного бюджету на погашення заборгованості за рішеннями судів, виходячи з дати набрання рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №240/11814/20 законної сили 27.10.2020.

За наслідками розгляду заяви, 10 серпня 2023 року Житомирським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №240/11814/20 - задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області усунути наведені порушення вимог чинного законодавства та вжити заходів щодо погашення ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року у відповідності до вимог Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1), в порядку черговості зумовленої датою набрання чинності вказаного судового рішення.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення.

Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Таким чином, суд зауважує, що у випадку задоволення позову у даній справі, рішення суду дублювало б існуюче на цей час зобов`язання Пенсійного органу, відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 по справі №240/11814/20 та, відповідно, зумовило б виникнення подвійного зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва