Справа № 280/7944/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Справа № 280/7944/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни (вул. Поштова, буд. 27/29, офіс 84, м. Запоріжжя, 69063), до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 22.09.2023, ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни, Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з квітня 2016 р. по жовтень 2017 р. включно;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з квітня 2016 р. по жовтень 2017 р. включно;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 31.05.2018, за липень 2019 р., за травень 2020 р., за жовтень 2020 р., за період з червня по жовтень 2021 р. включно;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 31.05.2018, за липень 2019 р., за травень 2020 р., за жовтень 2020 р., за період з червня по жовтень 2021 р. включно;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової доплати на період карантину до грошового забезпечення за травень, червень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, з січня по червень 2021 року включно, та з серпня 2021 року по 01.05.2023 включно, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду на період карантину до грошового забезпечення за травень, червень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, з січня по червень 2021 року включно, та з серпня 2021 року по 01.05.2023 включно, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 08.02.2016 він проходить службу в поліції на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2023 у справі №280/3710/23 було визнано протиправним та скасовано наказ відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції з 01.05.2023, позивача було поновлено на службі в поліції на попередній посаді. Зазначене рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення позивача. Вказує, що в серпня 2023 року він дізнався, що під час проходження служби відповідачем не в повному обсязі здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення позивача, а саме: не виплачено додаткову доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за травень, червень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, з січня по червень 2021 року включно, а також доплату за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 31.05.2017, за липень 2019 року, травень 2020 року, жовтень 2020 року, за період з червня по жовтень 2021 року включно, а також індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року. Вважає таку бездіяльність протиправною, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

23.10.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №46732), в якому останній зазначає, що за період проходження служби позивачу виплачувалось грошове забезпечення в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, тому відсутні підстави для стягнення індексації грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, яка набрала чинності з 24.10.2017, тому і виплата індексації здійснюється з 01.11.2017. Зазначає, що за приписами Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, проте така доплата виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Щодо позовних вимог про не нарахування та невиплату позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 відповідач зазначає, що вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. Окрім того, виходячи зі змісту п. 1 зазначеної постанови встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. Отже, така доплата має здійснюватися на підставі рішення (наказу) керівника відповідного підприємства, установи, організації, який видається з урахуванням фактичного часу, відпрацьованого особою у надзвичайних умовах, які дають право на отримання відповідної доплати. Лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає спілкування з людьми, не достатньо для отримання такої доплати. З урахуванням викладеного у задоволенні позовної заяви просить відмовити.

30.10.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає про необхідність застосування приписів Конституції України до спірних правовідносин щодо відсутності обмеження трирічним терміном строку звернення за виплатою доплат за службу в нічний час. Також зазначає про наявність у позивача права на отримання доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, а відповідач здійснював такі доплати лише у липні, серпні та грудні 2020 року, липні 2021 року. Крім того, зазначає, що індексація грошових доходів населення була передбачена ще й постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а не лише тією постановою, на яку посилається відповідач.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Позивач проходив службу в поліції з 08.02.2016 по 01.05.2023, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Наказом відповідача від 01.05.2023 №505 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2023 у справі №280/3710/23 було, крім іншого, визнано протиправним та скасовано наказ відповідача від 01.05.2023 №505 о/с в частині звільнення зі служби в поліції позивача та поновлено позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Зазначене рішення суду в частині поновлення позивача на службі в поліції звернено до негайного виконання.

У відповідь на запит представника позивача, листом від 25.08.2023 №214-оу/41/32/01-2023 відповідачем були надані представнику відомості про грошове забезпечення позивача із зазначенням усіх складових, засвідчені копії посадової інструкції та наказу про призначення.

Зі змісту наданих відповідачем відомостей про грошове забезпечення позивача представником позивача було встановлено, що: за період з квітня 2016 р. по жовтень 2017 р. включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексації грошового забезпечення; за період з 08.02.2016 по 31.05.2018, липень 2019 року, травень 2020 року, жовтень 2020 року, за період з червня по жовтень 2021 року включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась доплата за службу в нічний час; за травень, червень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, з січня по червень 2021 року включно, та з серпня 2021 року по 01.05.2023 включно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу додаткова доплата на період карантину до грошового забезпечення, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено, що поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію, Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, виплата поліцейським доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час передбачена як постановою № 988, так і Порядком № 260.

Вказана правова позиція висловлена також Верховним судом у постановах від 16.07.2020 по справі № 2140/1763/18, від 27.05.2020 по справі № 806/2056/18.

З огляду на викладене, суд враховує висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, з довідки обліку несення поліцейським служби за період з 16.04.2016 по 01.05.2023, складеної командиром батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП НП капітаном поліції ОСОБА_2 , судом встановлено, що в період квітень-листопад 2016 року, січень-жовтень та грудень 2017 року, січень-лютий, квітень-грудень 2018 року, січень-травень, липень-грудень 2019 року, січень-серпень, жовтень-грудень 2020 року, січень-квітень, жовтень-грудень 2021 року, січень-лютий, вересень-грудень 2022 року та січень 2023 року позивач залучався до служби у нічний час. Разом з тим, з відомостей про грошове забезпечення позивача вбачається, що в 2016, 2017 і до червня 2018 року, а також в травні 2020 року (за службу в нічний час в квітні 2020 року) позивач не отримував доплату за службу в нічний час, що суперечить вимогам Постанови №988 та Порядку №260.

Щодо посилань позивача про не нарахування йому доплати за службу в нічний час за липень 2019 року, за жовтень 2020 року та за період з червня по жовтень 2021 року суд зазначає, що з вищенаведеної довідки обліку несення поліцейським служби за період з 16.04.2016 по 01.05.2023 вбачається, що в червні 2019 року (нарахування в липні 2019 року), вересні 2020 року (нарахування в жовтні 2020 року), та в період травень-вересень 2021 року (нарахування в червні-жовтні 2021 року) позивач не залучався до служби у нічний час, тобто у відповідача відсутній обов`язок здійснення нарахування позивачу зазначеної доплати за вказані періоди.

Отже, враховуючи встановлений факт залучення позивач до служби в нічний час в період квітень-листопад 2016 року, січень-жовтень та грудень 2017 року, січень-лютий, квітень-травень 2018 року, квітень 2020 року та з огляду на відсутність оплати за вказану службу у нічний час, що суперечить п.п. 3 п. 5 Постанови №988 та п. 11 Розділу II Порядку № 260, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від Департаменту патрульної поліції доплату за службу в нічний час за вказані періоди.

Оскільки, позивач в червні 2019 року (нарахування в липні 2019 року), вересні 2020 року (нарахування в жовтні 2020 року), та в період травень-вересень 2021 року (нарахування в червні-жовтні 2021 року) не залучався до служби у нічний час, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за вказані періоди.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за травень, червень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, з січня по червень 2021 року та з серпня 2021 року по 01.05.2023 включно, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 (далі Постанова №375), суд зазначає наступне.

Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни, врегульовані Постановою №375.

Пунктом першим Постанови №375 установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами пунктів другого п`ятого Постанови №375, встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 №485 затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (надалі - Порядок №485), який визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку №485, головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: робота у період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, та протягом 30 днів з дня його відміни; забезпечення життєдіяльності населення на період дії карантину (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян); наявність безпосереднього контакту з населенням внаслідок виконання обов`язків.

Тим самим, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. При цьому, за змістом постанови КМУ №375, виплата здійснюється пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах, тобто враховується час роботи, яка виконувалась за наявності наведених вище умов.

Окрім того, така доплата має здійснюватися на підставі рішення (наказу) керівника відповідного підприємства, установи, організації, який видається з урахуванням фактичного часу, відпрацьованого особою у надзвичайних умовах, які дають право на отримання відповідної доплати. Лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає спілкування з людьми, не достатньо для отримання такої доплати.

Підставою для нарахування та виплати доплати є персональні списки поліцейських, подані до керівника державного органу безпосередніми керівниками поліцейського.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.

Разом із тим, позивачем не надано до суду належних та достовірних доказів того, що у спірний період він виконував обов`язки поліцейського із забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захисту прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.

Виконання позивачем цілої низки його службових обов`язків можливе й без безпосереднього контакту з населенням, що наведені у посадовій інструкції позивача.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що у липні, серпні, грудні 2020 року та липні 2021 року позивач отримував додаткову доплату, установлену на період дії карантину, що узгоджується із приписами Постанови №375 в частині здійснення такої виплати пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. При цьому розмір таких виплат очевидно перевищує визначений Постановою №375 розмір (до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення)), відповідно такі нарахування позивачу здійснювались на лише за відпрацьований в умовах карантину час у місяці, який передував місяцю виплати, а й за інші попередні місяці.

Суд зауважує, що вирішальним для визначення права позивача на отримання відповідної доплати є те, чи залучався позивач протягом спірного періоду до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем такі обов`язки виконувалися та що ним оскаржувались рішення чи дії керівника щодо не включення позивача до переліку осіб, яким здійснюється доплата.

Відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

З приводу позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з квітня 2016 р. по жовтень 2017 р. включно суд зазначає наступне.

За приписами ч. 5 ст. 94 Закону України Про Національну поліцію грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (в редакції, чинній у спірний період) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року №1282-XII (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За змістом статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:

1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;

4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;

5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;

6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;

7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці; проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто індексація грошового забезпечення у випадках, передбачених законом, має бути обов`язково нарахована та виплачена.

Фактично єдиною підставою для не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року відповідно до позиції відповідача є відсутність у цьому періоді в переліку грошових доходів, що підлягають індексації та який міститься у пункті 2 Порядку № 1078, грошового забезпечення саме поліцейських.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, доповнено абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом поліцейських.

Разом з тим, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських прямо передбачена Законом № 580-VIII, а також Законом № 1282-XII, в якому чітко зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці у вигляді грошового забезпечення, то відсутність в Порядку № 1078, який є підзаконним нормативно-правовим актом, конкретизації кола осіб, яким виплачується грошове забезпечення, яке підлягає індексації, не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті поліцейському індексації доходу (грошового забезпечення).

Крім того, суд зауважує, що в силу статті 4 Закону № 1282-XII Кабінетом Міністрів України визначається тільки порядок проведення індексації грошових доходів, а не види доходів, які підлягають індексації.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 січня 2021 року у справі №160/35/20, від 16 липня 2020 року у справі № 2140/1763/18.

Відповідно до п. 11 розділу I Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», є неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

З урахуванням викладених обставин справи, суд висновує, що не нараховуючи та не виплачуючи позивачу суми індексації грошового забезпечення, відповідач діяв всупереч Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). У зв`язку з тим, що в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо стягнення судового збору судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни (вул. Поштова, буд. 27/29, офіс 84, м. Запоріжжя, 69063), до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період квітень-листопад 2016 року, січень-жовтень та грудень 2017 року, січень-лютий, квітень-травень 2018 року, квітень 2020 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період квітень-листопад 2016 року, січень-жовтень та грудень 2017 року, січень-лютий, квітень-травень 2018 року, квітень 2020 року.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по жовтень 2017 року включно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «06» грудня 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль