Справа № 140/30614/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/30614/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі УСЗН Ковельської міської ради, відповідач) про визнання протиправними дій Департаменту соціальної політики Луцької міської ради та скасування рішення від 04.09.2023 №356/2/21 про відмову у видачі довідки про взяття на облік ОСОБА_1 внутрішньо переміщеної особи (ВПО); зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.08.2023 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою у зв`язку з збройною агресією російської федерації та окупації її постійного місця проживання та була вимушена переїхати до м. Ковель, де перебував її чоловік ОСОБА_2 . 04.09.2023 звернулась до відповідача з заявою про взяття її на облік, як ВПО та трьох її неповнолітніх дітей, однак отримала відмову.

Вважає, що прийняте рішення відповідача ґрунтується на припущеннях, оскільки відповідач вказав на факт народження дітей в м. Ковель, але вказане спростовується доданими до справи доказами, а саме, отриманням дитиною ОСОБА_3 довідки про присвоєння ідентифікаційного коду в 2021 році Херсонською ОДПІ та довідкою про реєстрацію місця проживання від 16.09.2019. На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити (а.с.1-8).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.36).

У поданому відзиві на позовну заяву №95/1.37 від 17.10.2023 представник відповідача позовні вимоги заперечила та просила відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що син позивачки ОСОБА_4 та дочка Ріваята народилися у м. Ковелі Волинської області та відповідно до матеріалів особової справи №431440, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як отримувач державних соціальних допомог, починаючи з 23.11.2020 року по даний час. Жодних доказів переміщення позивачки з дітьми після початку збройної агресії російської федерації до м. Ковеля позивач не надала. Крім того, протягом півтора року після початку війни, звернень за наданням статусу внутрішньо переміщеної особи до управління від позивачки не надходило, в зв`язку з чим і було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.40-41).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходили. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації та має посвідку на постійне проживання в Україні. Зареєстроване з 25.02.2019 місце проживання: с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області, що підтверджується довідкою від 26.09.2019 № 1162/03-45 (а.с.23).

04.09.2023 ОСОБА_1 звернулась з заявою до УСЗН виконавчого комітету Ковельської міської ради про взяття її та трьох неповнолітніх дітей, як внутрішньо переміщених осіб.

04.09.2023 УСЗН виконавчого комітету Ковельської міської ради рішенням №356/2.21 відмовила позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та її дітей у зв`язку з відсутністю факту переміщення з Чаплинського району Херсонської області до м. Ковеля після початку збройної агресії російської федерації (а.с.29-30).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується чинним законодавства України, а саме Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014, постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509, розпорядження КМУ від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми «єПідтримка».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно частин 1 та 2 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною 1 статті 5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно положень п. 2 Порядку №509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія).

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні», внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

Згідно з пунктом 1 Порядку №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку №509, відповідно до якого заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Суд, зазначає, що вищенаведеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з цим, абзацом третім частини першої статті 4 Закону №1706-УІІ визначено, що у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документи, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у ст.1 цього Закону, заявник має право надати докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених ст.1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо.

Отже, позивач має право надати будь-які підтверджуючі документи, що не спростовують факту її перебування (проживання) на адміністративно-територіальної одиниці з якої вона вимушена була переїхати у зв`язку з обставинами зазначеними у статті 1 Закону №1706-VII.

На підтвердження перебування (проживання) позивача на адміністративно-територіальної одиниці (с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області), з якої вона була вимушена переїхати у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України №1706-VII, позивачем надано свідоцтва про народження трьох дітей (а.с.14, 24, 28), довідку про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_3 від 27.07.2021 Херсонською ОДПІ (а.с.15), довідку про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_5 від 26.09.2018 (а.с.19) та довідку про реєстрацію місця проживання №1162/03-45 (а.с.23).

Суд вважає, що подані позивачем вищевказані копії довідок не можуть свідчити про факт проживання її на території в с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області до моменту вторгнення россії на територію України.

З матеріалів справи вбачається, що у поданих позивачем до УСЗН виконавчого комітету Ковельської міської ради заявах на отримання державних соціальних допомог у 2020 та 2023 роках (а.с.42-43,46-53), ОСОБА_1 особисто зазначалось місце її фактичного проживання: АДРЕСА_1 , (колишня АДРЕСА_2 ).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», зазначені допомоги призначаються та виплачуються органом соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

З листа УСЗН Чаплинської РДА Херсонської області №3828/11-92-10 від 14.12.2020 вбачається, шо ОСОБА_6 станом на 14.12.2020 на обліку, як отримувач державних соціальних допомог не перебуває (а.с.45).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 від 21.11.2020 вбачається, що Ріваят народилась в м. Ковелі Волинської області (а.с.14).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_2 від 08.06.2923 вбачається, шо він теж народився в м. Ковелі Волинської області (а.с.28).

Хоча з заявою про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач звернулась лише у вересні 2023 року.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано всі наявні у неї докази, що підтверджують факт проживання її на території Херсонської області, на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої і здійснювалось внутрішнє переміщення після 24.02.2022, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надала, натомість, відповідач виконав покладений на нього частиною другою статті 77 КАС України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно приписів статті 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, будинок 148, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський