Справа № 140/2577/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/2577/23 пров. № А/857/17668/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, головуючий суддя Валюх В.М., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУНП у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 26.01.2023 року №192/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції ГУНП у Волинській області» щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби заступника начальника Камінь-Каширського районного відділу поліції у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ від 30.01.2023 року №47 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області; зобов`язати поновити на посаді заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області; стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення з 31.01.2023 року по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що під час проведення службового розслідування порушене його право на захист, оскільки відповідачем не доведено під підпис наказ від 20.01.2023 року № 102 про призначення службового розслідування, позивачу не відомі підстави призначення такого розслідування, а також не відомо, які матеріали службового розслідування містять докази завдання істотної шкоди інтересам служби, порочать честь працівника поліції, підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ, що вказує на необґрунтованість та неправомірність висновку дисциплінарної комісії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті судом попередньої інстанції до уваги.

В судовому засіданні представник позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу, вважають оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримали доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 в період з 16.04.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року по 31.01.2023 року у Національній поліції України; в період з 30.04.2021 року по 31.01.2023 року перебував на посаді заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, що підтверджується послужним списком № М-160280.

20.01.2023 року до відповідача надійшов рапорт, з якого видно, що слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією м. Луцьк) ТУ ДБР, розташованого в м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 16.11.2022 року за підозрою заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, яке зареєстровано в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ГУНП у Волинській області за № 73.

По вказаному факту начальником ГУНП у Волинський області винесено наказ № 102 від 20.01.2023 року «Про призначення та проведення службового розслідування»; цим наказом визначено склад дисциплінарної комісії.

21.01.2023 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2023 року по справі № 161/1102/23 відносно позивача застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 21.03.2023 року включно.

На виконання вказаної ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2023 року по справі № 161/1102/23 майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області відсторонено з посади 21.01.2023 року, відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 21.01.2023 року №32 о/с.

В подальшому, за результатами проведеного службового розслідування, 25.01.2023 року затверджено висновок службового розслідування.

Так, дисциплінарна комісія встановила, що 20.01.2023 року до управління головної інспекції ГУНП у Волинській області надійшла інформація про те, що в м. Камінь-Каширський Волинської області працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, спільно з працівниками УСБУ у Волинській області було викрито на отриманні неправомірної вигоди заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_1

20.01.2023 року дане повідомлення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі ЄО) ГУНП у Волинській області за № 73.

Службовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2023 року близько 13:30 слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, спільно з працівниками УСБУ у Волинській області в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000062 від 16.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, на автомобільній парковці, що знаходиться біля адміністративного приміщення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: АДРЕСА_2 , затримано на гарячому після отримання неправомірної вигоди в розмірі 22 000 грн. заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції Невірця С.М. за дозвіл на безперешкодну торгівлю паливними матеріалами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, в ході особистого спілкування при зустрічі з жителем сусіднього села ОСОБА_2 , повідомив останньому, що йому відомо, що ОСОБА_2 на території домашнього господарства в с. Велика Глуша та с. Мала Глуша Камінь-Каширського району Волинської області зберігає дизельне пальне та час від часу здійснює його збут для односельчан. В ході даного спілкування ОСОБА_1 , діючи умисно, використовуючи надану йому владу та службове становище, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення, висунув ОСОБА_2 вимогу, шляхом погрози надання доручення поліцейським Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області на складення на останнього за роздрібну торгівлю пальним без реєстрації суб`єктом господарювання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 161-1 КУпАП, щодо надання грошових коштів у якості неправомірної вигоди за безперешкодне зберігання та роздрібну торгівлю дизельним пальним з розрахунку вартості 200 л дизельного пального за місце зберігання.

ОСОБА_2 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_1 неправомірної вигоди потягне порушення його законних прав та інтересів, а саме, складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення пального, погодився на вказану незаконну вимогу.

При цьому, ОСОБА_1 зауважив, що у випадку надання йому неправомірної вигоди за його вимогою, останній не вживатиме заходів поліцейського реагування, зокрема не надаватиме доручення поліцейським на складення протоколу про адміністративне правопорушення та не складатиме протокол про адміністративне правопорушення, а також ОСОБА_2 зможе безперешкодно зберігати дизельне пальне.

Після цього, 20.12.2022 року, ОСОБА_2 , на виконання попередньої незаконної вимоги ОСОБА_3 , зустрівся з ним на автомобільній парковій в м. Камінь-Каширський поблизу приміщення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області на вул. Шевченка, 6. Перебуваючи в автомобілі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в проміжок часу з 14 год. 57 хв. по 14 год. 58 хв. одержав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13 500 грн., за невжиття заходів поліцейського реагування, зокрема ненадання доручення поліцейським на складення протоколу про адміністративне правопорушення та нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, які ОСОБА_2 надав поліцейському на виконання попередньо висунутої неправомірної вимоги.

Крім того, 20.01.2023 року, ОСОБА_2 , на виконання попередньої незаконної вимоги ОСОБА_3 , зустрівся з ним на автомобільній парковці в м. Камінь-Каширський поблизу приміщення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області на вул. Шевченка, 6. Перебуваючи в автомобілі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , продовжуючи свою незаконну діяльність, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе, близько 13 год. 20 хв. одержав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 22000 грн., за невжиття заходів поліцейського реагування, зокрема ненадання доручення поліцейським на складення протоколу про адміністративне правопорушення та нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, які ОСОБА_2 надав поліцейському на виконання попередньо висунутої неправомірної вимоги.

Після цього, ОСОБА_1 був затриманий працівниками правоохоронних органів та предмет неправомірної вигоди, а саме, грошові кошти у сумі 22 000 грн. вилучено.

Так, 20.01.2023 року ОСОБА_1 затримано в порядку статті 208 КПК України та поміщено до ITT № 1 ГУНП у Волинській області.

21.01.2023 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

21.01.2023 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 21.03.2023 року включно, з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду; повідомляли слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні, у тому числі ОСОБА_2 , працівниками Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, окрім як з дозволу слідчого; здати на зберігання відповідним державним органам свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України (у разі їх наявності); носити електронний засіб контролю.

Згідно витягу з наказу ГУНП у Волинській області №32 о/с від 21.01.2023 року, на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2023 року в справі № 161/1102/23, майора поліції ОСОБА_1 відсторонено від посади з 21.01.2023 року.

21.01.2023 року на підставі акта у майора поліції ОСОБА_1 вилучено службове посвідчення НОМЕР_1 , жетон №0067358, табельну вогнепальну зброю ПМ, набої калібру 9 мм у кількості 16 штук, 2 магазини до ПМ, автоматичну зброю АК-74, набої калібру 5,45 мм у кількості 180 штук, штик ніж до АК-74, 4 магазини до АК - 74 та бронежилет 5-го класу захисту та здано на зберігання до КЗЗ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області та виставлено картку-застереження.

Згідно графіку чергувань на 20.01.2023 року, затвердженого 19.01.2023 начальником Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області полковником поліції Євтушиком М.М., книги нарядів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (інв. № 1152 дек від 01.01.2023 року), журналу інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (інв. № 1150 від 01.01.2023 року), 20.01.2023 року ОСОБА_1 для несення служби в нарядах Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області не задіювався.

ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги статті 63 Конституції України, від надання пояснень відмовився. Крім цього, службовим розслідуванням встановлено, що останній, з приводу пропозиції та надання йому неправомірної вигоди в правоохоронні органи не звертався та керівництву ГУНП у Волинській області про даний факт не повідомляв.

Факт відмови ОСОБА_1 від надання пояснень з метою встановлення дійсних обставин надзвичайної події ставить під сумнів його щирість щодо дійсних обставин пригоди та розцінюється комісією як спосіб уникнення дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 порушено вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону № 580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини третьої статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 розділу 2, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, посадових інструкцій, керівних вказівок НП України та ГУНП у Волинській області щодо дотримання законності та службової дисципліни порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплений в статті 64 Закону № 580-VIII, та виразилось у вчиненні дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 368 КК України, у чому він обґрунтовано підозрюється, і як наслідок призвело до вступу ним в неділові стосунки з цивільною особою та отримання від неї неправомірної вигоди в розмірі 22000,00 грн. за дозвіл на безперешкодну торгівлю паливними матеріалами, що підриває авторитет НП України.

На підставі висновку та матеріалів службового розслідування, ГУНП у Волинській області видано наказ від 26.01.2023 року № 192/6 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції ГУ НП у Волинській області», згідно з яким за порушення вищевказаних норм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

30.01.2023 року видано наказ ГУНП у Волинській області № 47о/с «По особовому складу», яким на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказів від 26.01.2023 року №192/в та від 30.01.2023 року №47 о/с позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції за наявності фактичних та правових підстав, а також з дотриманням встановленого порядку, оскаржувані у цій справі накази є правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями статті 19 вказаного Закону також передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Як передбачено статтею 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2337-УІІІ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стаття 13 Закону №2337-УІІІ передбачає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження;

догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Зміст положень Дисциплінарного статуту ОВС свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Під час проведення службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача щодо дотримання ним присяги, службової дисципліни, виходячи із внесених відомостей до ЄРДР та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, так і дотримання ним інших покладених на нього обов`язків.

В рамках службового розслідування було встановлено, що вказані у висновку службового розслідування дії позивача, які потягнули вручення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ним вчинено під час перебування позивача на службі та виконання ним своїх службових обов`язків, а вручена підозра позивачу про вчинення кримінального правопорушення пов`язана саме з виконанням службових обов`язків. В силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Відтак суд попередньої інстанції дійшов вірного про те, що дії ОСОБА_1 , які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним службової дисципліни, а відтак вчинення ним дисциплінарного проступку.

Встановлені дисциплінарною комісією факти і обставини мають значення виключно для прийняття дисциплінарним органом рішень у межах його компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки у дисциплінарному провадженні діє принцип автономності, відповідно до якого дисциплінарне провадження розглядається незалежно від розгляду кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивача звільнено зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а не за пунктом 10 частини першої даної статті (зокрема, у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення).

Натомість, позивачем не спростовано обставин, які викладені у висновку службового розслідування, та правова позиція позивача у цій справі фактично базується на допущення порушень відповідачем порядку проведення службового розслідування, що мало наслідком прийняття незаконних рішень про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Покликання позивача про порушення його прав під час проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Так само не знайшли свого підтвердження матеріалами справи твердження позивача про те, що дисциплінарна комісія створена з порушення встановленого порядку, є нелегітимною.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 26.01.2023 року № 192/6 та від 30.01.2023 року № 47 о/с про звільнення зі служби винесені у відповідності до норм статей 18, 77 Закону № 580-VIII, статей 1, 11, 12, 13, 14, 19, 20 Дисциплінарного статуту та Порядку № 893, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі №140/2577/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін

Повний текст постанови складено 06.12.2023 року.