Справа № 560/12422/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12422/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

06 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державного бюро розслідувань з наступними позовними вимогами:

- визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності щодо не надання правдивої відповіді на депутатського звернення від 01.06.2023 року, яке було адресоване до Державного бюро розслідувань;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 повторно розглянути депутатське звернення 01.06.2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення;

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як фізична особа подав скаргу від 20.03.2023 року до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою від 06 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, у справі № 757/11189/23-к ухвалив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, задовольнити. Зобов`язати уповноважених службових осіб Державного бюро розслідувань, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_1 від 16.03.2023 року, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

01.06.2023 ОСОБА_1 направив до Державного бюро розслідувань депутатське звернення на підставі частини 1 статті 13 закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Відповідач, листом від 13.06.2023, повідомив позивача, що вказане звернення за територіальністю скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Територіальне управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у місті Хмельницькому, листом 28.06.2023 повідомило позивача, що ухвала від 06 квітня 2023 року слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, у справі № 757/11189/23-к, до них не надходила.

ОСОБА_1 , вважаючи бездіяльність відповідача щодо надання йому правдивої інформації на його депутатське звернення, протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, розглянувши депутатське звернення позивача від 01.06.2023 року та скерувавши його до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідач надав неправдиву відповідь на депутатське звернення позивача.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України від 11.07.2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону №93-IV при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, 01.06.2023 ОСОБА_1 направив депутатське звернення, адресоване Державному бюро розслідувань, в якому просив: негайно виконати ухвалу від 06 квітня 2023 року Печерського районного суду м. Києва справа №757/11189/23-к.; надати витяг з ЄРДР.

Згідно із статтею 13 Закону № 93-IV, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Депутат місцевої ради може взяти участь у розгляді свого звернення, про що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, повинні йому повідомити завчасно, але не пізніш як за п`ять календарних днів.

Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Отже, у випадку отримання територіальним органом Державного бюро розслідувань, розташованим на території відповідної ради депутатського звернення, такий орган зобов`язаний у десятиденний строк розглянути порушене депутатом місцевої ради питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

До системи ДБР входять, зокрема центральний апарат, територіальні управління та спеціальні підрозділи. Реалізація повноважень здійснюється безпосередньо ДБР, а також через територіальні управління (частини перша та третя статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).

Таким чином, оскільки позивач є депутатом Красилівської міської ради, то у десятиденний строк його депутатське звернення мало розглядатися саме у разі звернення до посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради.

У цьому випадку, посилання позивача на частину 1 статті 13 та частину 2 статті 14 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" у депутатському зверненні, адресованому Державному бюро розслідувань є помилковим.

В апеляційній скарзі позивач акцентує увагу на повноваження депутат місцевої ради визначених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» та необхідності виконання вимог такого депутата, зокрема під час розгляду депутатського звернення.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що аналіз норм Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зокрема частини другої статті 3 та статті 11, дає підстави для висновку, що депутати місцевих рад, з метою реалізації своїх повноважень, наділенні дискреційними повноваженням, які однак мають певні обмеження, як от можливість звернутись із депутатським зверненням лише до правоохоронних органів розташованих на території відповідної ради.

Вказані положення Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є однозначними та такими, що не мають подвійного трактування, а відтак не потребують додаткового роз`яснення.

З огляду на вказане, відповідно до положень статей 2, 5 КАС України суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 у справі № 800/541/16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 826/10323/16 акцентовано увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 15.03.2019 у справі № 815/622/17 та від 12.02.2020 у справі № 160/7402/18.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розглядаючи звернення ОСОБА_1 та направляючи їх за належністю до ТУ ДБР у м. Хмельницькому для вирішення питання по суті, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.