Справа № 420/24085/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо не утримання 1167,17 гривень військового збору з грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22) ОСОБА_1 , протиправною;

- стягнути з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (1167,17 гривень військового збору, утриманого з грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22) ОСОБА_1 на його користь;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 14 006,03 гривень, що був утриманий з грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22), ОСОБА_1 протиправною;

- стягнути з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (14 006,03 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22) ОСОБА_1 на його користь.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 14 травня 2015 року по 21 вересня 2021 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 вересня 2021 року №309-ОС «Про особовий склад» позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22 військову частину НОМЕР_3 зобов`язано нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

15 червня 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22 військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загоном морської охорони) позивачу були виплачені кошти в сумі 62 638,09 гривень.

Відповідно до наданої відповідачем довідки-розрахунку від 13.06.2023 року №7 позивачем було встановлено, що військовою частиною НОМЕР_3 з суми індексації було відраховано 1167,17 гривень військового збору та 14 006,03 гривень податку на доходи з фізичних осіб, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач вказує, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 21.09.2021 № 434 він безпосередньо приймав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) з 01.05.2018 по 21.09.2021 року та отримував відповідну грошову винагороду. Тому позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_3 було безпідставно оподатковано військовим збором в сумі 1167,17 гривень індексація грошового забезпечення нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

Крім того, позивач вказує, що право на виплату індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі №200/70/22, він набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 , а тому має право на відшкодування утриманого сум податку на доходи з фізичних осіб в сумі 14 006,03 гривень з отриманої виплати.

Ухвалою від 18.09.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/24085/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

29.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказав, що військовою частиною НОМЕР_1 проводився перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та йому було сплачено гроші в сумі 62638,09 гривень на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі 200/70/22, а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер виплати, здійсненої на підставі виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення абзацу 2 підпункту 1.7. частини 161 підрозділу 10 розділу ХХ та п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, та ці норми права до виниклих правовідносин не застосовуються. У зв`язку із зазначеним військовою частиною НОМЕР_3 було правомірно утримано з нарахованої на виконання рішення суду суми 1167,17 (1,5%) військового збору та 14006,03 (18%) податку на доходи фізичних осіб, та законних підстав для здійснення нарахування та компенсації ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб, не було, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

13.10.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 14 травня 2015 року по 21 вересня 2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з послужного списку.

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 серпня 2021 року №184-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України.

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 вересня 2021 року №309-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , виданого Східним регіональним управління 05 травня 2015 року.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 21.09.2021 № 434 ОСОБА_1 з 14.05.2015 року по 30.04.2018 року безпосередньо приймав участь у проведенні антитерористичної операції, з 01.05.2018 по 21.09.2021 року безпосередньо приймав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_3 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22 військову частину НОМЕР_3 зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

15 червня 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі 200/70/22 військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загоном морської охорони) ОСОБА_1 були виплачені кошти в сумі 62638,09 гривень, що підтверджується випискою по банківському рахунку.

На звернення позивача військовою частино 1472 надано довідку-розрахунок від 13.06.2023 року №7 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року виходячи з базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22, з якої вбачається, що «сума індексації до виплати: 77811,29 1167 (1,5 % ВЗ) -14006,03 (18% ПДФО) 62638,09 грн.».

Представник позивача 26.07.2023 року звернувся до військової частини НОМЕР_3 з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з його грошового забезпечення (індексація грошового забезпечення), в сумі 14006,03 гривень та суму військового збору 1167,17 гривень, який був утриманий під час виплати недоплаченого грошового забезпечення (індексація грошового забезпечення) на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі №200/70/22.

Листом № 11/С-194-202 від 28.08.2023 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 200/70/22, ОСОБА_1 у червні поточного року проведено зарахування коштів в сумі 62638,09 грн., з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів. Враховуючи те, що згідно рішення суду проводився перерахунок індексації грошового забезпечення, а не самого грошового забезпечення, норма Постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 та Податкового кодексу України у даному випадку не застосовується.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно оподатковано військовим збором індексацію грошового забезпечення нараховану та виплачену на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22 та не відшкодовано утриману суму податку на доходи фізичних осіб в сумі 14006,03 грн., а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон - № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (у редакції постанови КМУ від 21.08.2019 року № 779) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок № 44).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (п. 3).

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п. 5).

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі ПК України), де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

Несвоєчасна виплата індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини відповідача, а тому суд вважає, що позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 812/1048/17, де також зазначено, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України (пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України).

З наведених приписів законодавства випливає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Суд вважає, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.

Доводи відповідача, що Порядок № 44 може бути застосований лише у випадку, коли утримання податку з доходів фізичних осіб відбулося виключно з грошового забезпечення є помилковими, оскільки вказаний Порядок визначає, що така компенсація здійснюється як при утриманні податку з грошового забезпечення військовослужбовця, так і з грошових винагород та інших виплат, на які військовослужбовець має право. До того ж індексація грошового забезпечення є її складовою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не проведено виплату компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

Щодо стягнення військового збору в розмірі 1167,17 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Ставка військового збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування (пп. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Разом з тим, згідно з абзацом 2 підпунктом 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1161 "Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором" установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 21.09.2021 № 434 ОСОБА_1 з 14.05.2015 року по 30.04.2018 року безпосередньо приймав участь у проведенні антитерористичної операції, з 01.05.2018 по 21.09.2021 року безпосередньо приймав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином на позивача розповсюджуються пільги, встановлені підпунктом 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати військового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку відповідачем протиправно утримано військового збору в сумі 1167,17 грн. з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

При цьому суд зазначає, що причиною порушення прав позивач в цій частині позовних вимог стали протиправні дії відповідача (форма активної поведінки), а не бездіяльність, як помилково вважає позивач. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправними дій відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо утримання військового збору з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22; стягнення з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) на користь ОСОБА_1 1167 (одну тисячу сто шістдесят сім) грн. 17 коп. військового збору, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22; визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22; стягнення з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) на користь ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22, у сумі 14006 (чотирнадцять тисяч шість) грн. 03 коп.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат суд не здійснює.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо утримання військового збору з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

Стягнути з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) на користь ОСОБА_1 1167 (одну тисячу сто шістдесят сім) грн. 17 коп. військового збору, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22.

Стягнути з військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення нарахованої ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року у справі № 200/70/22, у сумі 14006 (чотирнадцять тисяч шість) грн. 03 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05.12.2023 року.

Суддя Г.В. Лебедєва