Справа № 560/20030/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось в суд з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить скасувати постанову від 20.10.2023 ВП № 70719660 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1854/19 від 23.07.2019 виконано відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, тому постанова державного виконавця від 20.10.2023 ВП № 70719660 про накладення штрафу є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 20.11.2023 суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 27.11.2023 суд продовжив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області строк для усунення недоліків у справі №560/20030/23.

Ухвалою від 28.11.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 06.12.2023 о 10:30.

Ухвалою суд витребував в Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) належним чином завірені копії виконавчого провадження ВП № 70719660.

Ухвалою від 05.12.2023 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення його як третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що 20.10.2023 на адресу відділу надійшла заява стягувача, відповідно до якої встановлено, що рішення суду боржником не виконано, у зв`язку з чим стягувач просив застосувати до боржника штрафні санкції відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказує, що 10.05.2023 було складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду.

Враховуючи наведене, та оскільки станом на 20.10.2023 рішення суду не виконано, підстав для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження відсутні, державним виконавцем відділу, керуючись статтями 63, 75 Закону, винесено постанову про накладення штрафу від 20.10.2023 ВП №70719660, якою за невиконання рішення суду без поважним причин накласти на боржника: Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

06.12.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача, у якому просить залучити третьою особою на стороні відповідача стягувача у виконавчому провадженні №70719660 ОСОБА_1 . Клопотання мотивоване тим, що оскаржувані дії приймалися в межах виконавчого провадження, а тому розгляд цієї справи безпосередньо вплине на права та інтереси ОСОБА_1 як учасника виконавчого провадження.

Вирішуючи подане клопотання, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною другою статті 49 КАС України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Отже, вказаною нормою учасникам справи та третім особам надано право подати письмову заяву про вступ у справу третіх осіб на визначеній у процесуальному законі стадії судового процесу.

Відповідно до частини 5 статті 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є визнання протиправною та скасування постанови від 20.10.2023 ВП № 70719660 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, тому рішення, ухвалене за наслідками її розгляду, не вплине на права або обов`язки ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення ОСОБА_1 як третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, необхідно відмовити.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не надав.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 09 грудня 2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закону №1058-ІV). При цьому, пенсія призначена зі зменшенням пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі №560/1854/19, яке набрало законної сили згідно ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.05.2019 року із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку згідно п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції цієї норми до внесення змін Законом України від 03.10.2017 р. №2148-VIII.

29.10.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд за заявою стягувача видав виконавчі листи.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі №560/1854/19 з урахуванням ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2019 із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції цієї норми до внесення змін Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII).

Сума доплати за період з 01.05.2019 по 31.03.2020 становила 42755,70 грн. Доплату за період з 31.01.2020 по 31.03.2020 в сумі 7876,26 грн ОСОБА_1 отримав в березні 2020 року. Доплату за період з 01.05.2019 по 30.01.2020 в сумі 34879,44 грн перераховано через АТ «Сенс-банк» у березні 2021 року.

З 01.03.2021 пенсію ОСОБА_1 обчислено за двоскладовою формулою відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доплата за стаж понад 20 років визначається виходячи із заробітної плати, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розрахунок пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» (перша складова) проведено за період страхового стажу до 01.01.2004 (33 роки 6 місяців 18 днів) та заробітної плати з 01.01.1988 по 31.12.1992 та з 01.07.2003 по 31.12.2003.

Розрахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (друга складова) проведено за період страхового стажу та заробітної плати з 01.01.2004 по 31.05.2008 (11 років 1 місяць 28 днів).

Представник позивача вказує, що на виконання рішення суду розмір пенсії, обчислений відповідно до частити 2 статті 56 Закону № 796, становить 9694,12 грн, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.08.2022 розрахунок проведено відповідно до Закону № 1058.

З 01.12.2022 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відновідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 18520,92 грн.

11.01.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70719660 та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома.

10.05.2023 було складено акт державного виконавця про не виконання рішення суду.

19.09.2023 за вх.№6137 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.09.2023 за №2200-0902-8/86332 в якому зазначено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019, яке набрало законної сили згідно ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 (отримана 30.09.2019) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01.05.2019 з її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку згідно пункту 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції цієї норми до внесення змін Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII.

20.10.2023 на адресу відділу надійшла заява стягувача, відповідно до якої державний виконавець встановив, що рішення суду боржником не виконано, у зв`язку з чим стягувач просив застосувати до боржника штрафні санкції відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки станом на 20.10.2023 рішення суду не виконано, державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу від 20.10.2023 ВП №70719660, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Позивач, вважаючи винесену постанову протиправою, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Таким чином, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, за умови, що боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Перевіряючи наявність підстав для застосування відповідачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штрафу за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі №560/1854/19, суд виходить з наступного.

Зокрема, в мотивувальній частині цього рішення суд дійшов таких висновків.

На момент призначення пенсії ОСОБА_1 (грудень 2002 року) та набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (01.01.2004 року) діяла редакція п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, яка передбачала: «право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки -15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки -10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку».

Редакція відповідної статті до 11.10.2017 передбачала пільгове нарахування понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за двоскладовою формулою).

Діючою з 11.10.2017 редакцією п.2 ст. 56 Закону №796-ХІІ передбачено умову, яка пов`язується з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ("двоскладова формула").

Суд звертає увагу на той факт, що пенсія була призначена задовго до внесення до закону змін, які передбачили цю умову (тобто до 11.10.2017), відтак попередня редакція цієї статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі ч.2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначені зміни до п.2 ст. 56 Закону №796-ХІІ стосуються тих пенсій, які були/будуть призначені вперше та після внесення цих змін.

Суд також зазначає, що пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку, а тому не поширюється умова про обов`язкове застосування ч. 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладова формула). Судом в рішенні від 10.05.2018 по справі №822/1506/18 зобов`язано здійснити перерахунок, а не призначення пенсії.

Однак, згідно матеріалів справи, на виконання рішення рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2021 № 560/5663/21 з урахуванням ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2022 пенсію за віком ОСОБА_1 з 01.03.2021 знов обчислено за двоскладовою формулою відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доплата за стаж понад 20 років визначається виходячи із заробітної плати, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що в свою чергу суперечить рішенню Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі №560/1854/19.

Окрім того, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд встановив, що згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 22.07.2022 розмір доплати за понаднормовий стаж зменшено з 4647,39 до 385,13 грн у порівнянні з перерахунком станом на 23.02.2022. Також зазначено понаднормовий стаж 19 років, замість належних 24 роки.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що судове рішення у справі № 560/1854/19 виконано ним в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства.

Водночас позивач не довів суду, що були наявні поважні причини для невиконання зазначеного рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана в цій справі постанова прийнята відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття, а також на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови від 20.10.2023 ВП № 70719660 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 грудня 2023 року

Позивач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Відповідач:Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Тернопільська, 13/2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29018 , код ЄДРПОУ - 43315602)

Головуючий суддя В.К. Блонський