Справа № 465/3571/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 465/3571/23 пров. № А/857/17172/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2023 року (головуючий суддя Борачок М.В., м. Львів) у справі № 465/3571/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГУ №001753 (№28/13-01-07-09) від 16.03.2023.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що помилкове покликання посадовими особами податкового органу на нормативно-правовий акт, який втратив чинність не може бути самостійною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи вимоги статті 286 та статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 15 березня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області проведено перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . Вказана перевірка проведена на підставі наказу заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області №895-ПП від 15.03.2023 та направлень на перевірку №1874 та №1875 від 15.03.2023.

Перевіркою, зокрема, встановлено здійснення розрахунків та продаж товарів без використання спеціальних технічних засобів.

За результатами перевірки складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 15.03.2023, у п.2.2.4 якого зазначено, що немає можливості розрахунку у безготівковій формі за продані товари (надані послуги), у зв`язку з відсутністю банківського платіжного терміналу.

З висновку даної перевірки вбачається порушення Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 №878 (із змінами та доповненнями).

Також складено протокол серії ГУ ЛВ №007033 від 15.03.2023, у якому зазначено, що позивач здійснив розрахунки за продані товари без використання спеціальних платіжних засобів, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 №878 (із змінами та доповненнями).

16 березня 2023 року заступником начальника ГУ ДПС у Львівській області Кресяк В.В. винесено постанову серії ГУ №001753 (№28/13-01-07-09) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач здійснив розрахунок за продаж товарів без використання спеціальних платіжних засобів, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 №878.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у винесеній за результатами його розгляду оскаржуваній постанові уповноважений орган керувався нормативно-правовим актом, який втратив чинність на час вчинення адміністративного правопорушення.

Також суд першої інстанції зазначив, що в оскаржуваній постанові не зазначено за якою статтею КУпАП позивача притягнуто до відповідальності, у такій відсутні відомості про час, дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить про неналежний опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками і вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вже було зазначено, постановою серії ГУ №001753 (№28/13-01-07-09) 16.03.23 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, оскільки він здійснив розрахунок за продаж товарів без використання спеціальних платіжних засобів, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 №878.

Однак, як вбачається з пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29 липня 2022 року №894, Постанова Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 №878 втратила чинність з 01 січня 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у винесеній за результатами його розгляду оскаржуваній постанові відповідач вказує на порушення позивачем вимог нормативно-правового акту, який втратив чинність на час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ГУ №001753 (№28/13-01-07-09) від 16.03.2023 не зазначено за якою нормою Закону, зокрема, статтею КУпАП, позивача притягнуто до відповідальності, у такій відсутні відомості про час, дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить про неналежне встановлення обставин правопорушення.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідач прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГУ №001753 (№28/13-01-07-09) від 16.03.2023 не на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, і обгрунтовано скасував таку постанову.

При обґрунтуванні цієї постанови апеляційним судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.272, ст.286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст.322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2023 року у справі № 465/3571/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар