Справа № 560/20682/23
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Польовий О.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Хмельницькій області про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, в якому просить скасувати наказ про звільнення від 23.05.2018 №259, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн, зобов`язати розглянути питання про укладення нового контракту.

Пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує наказ про звільнення від 23.05.2018 №259, однак до суду звернувся 29.11.2023, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Разом з тим, позивач просив суд поновити пропущений строк звернення. В обґрунтування клопотання зазначив, що з 24.05.2018 до позивача був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб. З 24.05.2018 по 25.05.2023 тривало досудове розслідування та судове слідство по кримінальному провадженню №0000011. Позивач також зазначив, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я з 25.05.2018 по 02.06.2018 перебував на амбулаторному лікуванні у КЗ "Славутський центр ПМСД". Після чого останній продовжував лікування протягом 2018-2023 років та періодично перебував на стаціонарному лікуванні.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними. Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого ці правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо перебігу кримінального провадження, оскільки його наявність не є поважною причиною незвернення до суду у період понад 5 років.

Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 у справі №804/5529/15 зазначає, що ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою не унеможливлюють звернення позивача до суду за захистом своїх прав через представника у встановлений законом строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Оглянувши надані позивачем медичні документи суд встановив, що вони стосуються окремих періодів непрацездатності протягом 2018, 2020, 2021 років, лютого 2023 року. Водночас, ці довідки та виписки не підтверджують доводи позивача щодо неможливості звернення до суду у інші періоди протягом 5 наступних після звільнення років.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, перебування особи під амбулаторним наглядом (постанова від 26.03.2020 №805/2688/18-а), перебування у відпусках, відрядження та на лікарняному (постанова від 06.03.2019 №805/1985/18-а), пропуск шестимісячного строку після закінчення стаціонарного лікування (постанова від 26.03.2020 №805/2688/18-а), перебування на стаціонарному лікуванні після спливу шестимісячного строку (постанова від 05.03.2020 №200/2808/19-а), невжиття активних дій протягом майже трьох місяців з часу винесення спірного рішення (постанова від 01.04.2020 №9901/601/19) не є поважними причинами пропуску строків звернення до суду.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з інших причин з доданням відповідних доказів.

Крім цього, позивач просив розглянути його клопотання про поновлення строку звернення до суду за його участі.

У задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, оскільки суд вирішує клопотання про поновлення строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України без призначення судового засідання.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд клопотання про поновлення строків звернення до суду за його участі відмовити.

Визнати неповажними зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяО.Л. Польовий