Справа № 460/1286/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/1286/23 пров. № А/857/17317/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне) у справі № 460/1286/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.12.2022 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу з 26.12.2022 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач має статус особи, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, яке відноситься до третьої зони - зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). 26.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 вищевказаного Закону. Позивач вважає, що з отриманням статусу потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи, який підтверджується відповідним посвідченням категорії 3, він набув право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи». За наведених обставин, вважає, що відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не досяг необхідного віку для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. .

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.1997 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Згідно з довідкою від 12.12.2022 №02-58/509, виданою виконавчим комітетом Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області, позивач був прописаний в с. Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, зокрема, 20.12.1989 та вибув до м.Львова 08.10.1990 згідно з погосподарською книгою с. Новаки №13 за 1986-1990 роки.

Тобто у період з 20.12.1989 по 07.10.1990 позивач проживав в означеному населеному пункті.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2022 у цивільній справі №556/1961/22, яке набрало законної сили 02.12.2022, встановлено факт проживання позивача в:

1) с.Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області в наступні періоди:

- з 20.10.1987 по 24.11.1987 (36 днів);

-з 28.11.1987 по 29.11.1987, з 05.12.1987 по 06.12.1987, з 12.12.1987 по 13.12.1987, з 19.12.1987 по 20.12.1987 (всього 8 днів);

- з 26.12.1987 по 31.01.1988 (37 днів);

- з 06.02.1988 по 07.02.1988, з 13.02.1988 по 14.02.1988, з 20.02.1988 по 21.02.1988, з 27.02.1988 по 28.02.1988, з 05.03.1988 по 08.03.1988, з 12.03.1988 по 13.03.1988, з 19.03.1988 по 20.03.1988, з 26.03.1988 по 27.03.1988, з 02.04.1988 по 03.04.1988, з 09.04.1988 по 11.04.1988, з 16.04.1988 по 17.04.1988, з 23.04.1988 по 24.04.1988, з 30.04.1988 по 03.05.1988, з 07.05.1988 по 09.05.1988, з 14.05.1988 по 15.05.1988, з 21.05.1988 по 22.05.1988, з 28.05.1988 по 30.05.1988, з 04.06.1988 по 05.06.1988, з 11.06.1988 по 12.06.1988, з 18.06.1988 по 19.06.1988, з 25.06.1988 по 26.06.1988 (всього 49 днів);

- з 02.07.1988 по 31.08.1988 (61 день);

- з 10.09.1988 по 11.09.1988, з 17.09.1988 по 18.09.1988, з 24.09.1988 по 25.09.1988, з 01.10.1988 по 02.10.1988, з 08.10.1988 по 09.10.1988, з 15.10.1988 по 16.10.1988, з 22.10.1988 по 23.10.1988, з 29.10.1988 по 30.10.1988, з 05.11.1988 по 06.11.1988, з 12.11.1988 по 13.11.1988, з 19.11.1988 по 20.11.1988, з 26.11.1988 по 27.11.1988, з 03.12.1988 по 04.12.1988, з 10.12.1988 по 11.12.1988, з 17.12.1988 по 18.12.1988 (всього 30 днів);

- з 24.12.1988 по 29.01.1989 (37 днів);

- з 04.02.1989 по 05.02.1989, з 11.02.1989 по 12.02.1989, з 18.02.1989 по 19.02.1989, з 25.02.1989 по 26.02.1989, з 04.03.1989 по 05.03.1989, з 11.03.1989 по 12.03.1989, з 18.03.1989 по 19.03.1989, з 25.03.1989 по 26.03.1989, з 01.04.1989 по 02.04.1989, з 08.04.1989 по 09.04.1989, з 15.04.1989 по 16.04.1989, з 22.04.1989 по 23.04.1989, з 29.04.1989 по 03.05.1989, з 06.05.1989 по 09.05.1989, з 13.05.1989 по 14.05.1989, з 20.05.1989 по 21.05.1989, з 27.05.1989 по 28.05.1989, з 03.06.1989 по 04.06.1989, з 10.06.1989 по 11.06.1989, з 17.06.1989 по 19.06.1989, з 24.06.1989 по 25.06.1989 (всього 48 днів);

- з 01.07.1989 по 26.08.1989 (57 днів);

- з 23.09.1989 по 24.09.1989, з 30.09.1989 по 01.10.1989, з 07.10.1989 по 08.10.1989, з 14.10.1989 по 15.10.1989, з 21.10.1989 по 22.10.1989 (всього 10 днів);

- з 24.10.1989 по 19.12.1989 та з 09.10.1990 по 21.10.1990 (всього 70 днів);

- з 27.10.1990 по 28.10.1990, з 03.11.1990 по 04.11.1990, з 10.11.1990 по 11.11.1990, з 17.11.1990 по 18.11.1990, з 24.11.1990 по 25.11.1990, з 01.12.1990 по 02.12.1990, з 08.12.1990 по 09.12.1990, з 15.12.1990 по 16.12.1990, з 22.12.1990 по 23.12.1990 (всього 18 днів);

- з 29.12.1990 по 27.01.1991 (30 днів);

- з 02.02.1991 по 03.02.1991, з 09.02.1991 по 10.02.1991, з 16.02.1991 по 17.02.1991, з 23.02.1991 по 24.02.1991, з 02.03.1991 по 03.03.1991, з 08.03.1991 по 10.03.1991, з 16.03.1991 по 17.03.1991, з 23.03.1991 по 24.03.1991, з 30.03.1991 по 31.03.1991, з 06.04.1991 по 08.04.1991, з 13.04.1991 по 14.04.1991, з 20.04.1991 по 21.04.1991, з 27.04.1991 по 28.04.1991, з 01.05.1991 по 05.05.1991, з 09.05.1991 по 12.05.1991, з 18.05.1991 по 19.05.1991, з 25.05.1991 по 27.05.1991, з 01.06.1991 по 02.06.1991, з 08.06.1991 по 09.06.1991, з 15.06.1991 по 16.06.1991, з 22.06.1991 по 23.06.1991 (всього 50 днів);

- з 19.10.1991 по 20.10.1991, з 26.10.1991 по 27.10.1991, з 02.11.1991 по 03.11.1991, з 09.11.1991 по 10.11.1991, з 16.11.1991 по 17.11.1991, з 23.11.1991 по 24.11.1991, з 30.11.1991 по 01.12.1991, з 07.12.1991 по 08.12.1991, з 14.12.1991 по 15.12.1991, з 21.12.1991 по 22.12.1991 (всього 20 днів);

- з 28.12.1991 по 26.01.1992 (30 днів);

- з 01.02.1992 по 02.02.1992, з 08.02.1992 по 09.02.1992, з 15.02.1992 по 16.02.1992, з 22.02.1992 по 23.02.1992, з 29.02.1992 по 01.03.1992, з 07.03.1992 по 09.03.1992, з 14.03.1992 по 15.03.1992, з 21.03.1992 по 22.03.1992, з 28.03.1992 по 29.03.1992, з 04.04.1992 по 05.04.1992, з 11.04.1992 по 12.04.1992, з 18.04.1992 по 19.04.1992, з 25.04.1992 по 27.04.1992, з 01.05.1992 по 04.05.1992, з 09.05.1992 по 11.05.1992, з 16.05.1992 по 17.05.1992, з 23.05.1992 по 24.05.1992, з 30.05.1992 по 31.05.1992, з 06.06.1992 по 07.06.1992, з 13.06.1992 по 15.06.1992, з 20.06.1992 по 21.06.1992, 27.06.1992 по 28.06.1992, 04.07.1992 по 05.07.1992 (всього 52 дні);

- з 06.07.1992 по 01.08.1992 (27 днів);

- з 02.08.1992 по 31.08.1992 (30 днів);

- з 05.09.1992 по 06.09.1992, з 12.09.1992 по 13.09.1992, з 19.09.1992 по 20.09.1992, з 26.09.1992 по 27.09.1992, з 03.10.1992 по 04.10.1992, з 10.10.1992 по 11.10.1992, з 17.10.1992 по 18.10.1992, з 24.10.1992 по 25.10.1992, з 31.10.1992 по 01.11.1992, з 07.11.1992 по 08.11.1992, з 14.11.1992 по 15.11.1992, з 21.11.1992 по 22.11.1992, з 28.11.1992 по 29.11.1992, з 05.12.1992 по 06.12.1992, з 12.12.1992 по 13.12.1992, з 19.12.1992 по 20.12.1992, з 26.12.1992 по 27.12.1992 (всього 34 дні);

2) в с.Хиночі Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської областіз 24.06.1991 по 12.10.1991.

26.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.12.2022 №45 відмовлено у призначенні позивачу вказаної пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Такий правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 (справа № 556/1153/17).

Отже, зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);

Отже, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Встановлено, що довідкою від 12.12.2022 №02-58/509, виданою виконавчим комітетом Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області, стверджено, що у період з 20.12.1989 по 07.10.1990 (9 місяців 18 днів) позивач постійно проживав в с. Новаки Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2022 у цивільній справі №556/1961/22 підтверджено факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 загалом 2 роки 6 місяців 1 день, з яких: 1 рік 8 місяців 13 днів в с. Новаки Володимирецького району Рівненської області; 9 місяців 18 днів с. Хиночі Володимирецького району Рівненської області.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача з моменту аварії на ЧАЕС по 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення лише 3 роки 3 місяці 21 день, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проживання позивача на вказаній території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Враховуючи те, що у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач не проживав в зоні гарантованого добровільного відселення, то він не має права на зарахування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Частиною 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Отже, суд першої інстанції правильно зауважив, що відповідно до вимог Закону №796-XII та Закону №1058-ІV позивач набуде право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік в 59 років та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 59-го віку) 32 роки.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (26.12.2022) він досяг віку 55 років 0 місяців 27 днів.

Оскільки, на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не досяг необхідного віку для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року у справі № 460/1286/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький