Справа № 420/25010/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Лук`янчук О.В.
суддів Бітова А. І.
Ступакової І. Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи: Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи: Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 червня 2023 року № 70611817, винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицьким Антоном Валентиновичем.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що державний виконавець не наводить в постанові, що оскаржується яку саме суму крім 1 грн, було нараховано за вказаний в рішенні суду період та з якої середньої плати проводився розрахунок, чому саме боржник вважає, що саме 1 грн є середній заробіток людини, яка працювала на керівній посаді установи. При цьому вказує, що саме до повноважень виконавця належить перевіряти належне виконання рішення суду, а не перекладати цей тягар на боржника, який і так був змушений відстоювати свої права в судовому порядку.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2022 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/21821/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки () задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 24.12.2015 по 29.10.2021 року, та зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 24.12.2015 по 29.10.2021 року.

Виконавчий документ №420/21821/21, виданий на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду 16.06.2022 року, містить зобов`язання: зобов`язати Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 24.12.2015 по 29.10.2021 року.

23.12.2022 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ) надійшов виконавчий лист по справі №420/21821/21, виданий 16.06.2022 Одеським окружним адміністративним судом, резолютивною частиною Якого передбачено: зобов`язати Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.12.2015 року по 29.10.2021 року.

25.01.2023 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицьким Антоном Валентиновичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 70611817, відповідно до якої боржнику надано 10 робочих днів для її виконання.

Листом від 02.02.2023 боржником надано інформацію про виконання рішення суду 09.11.2022 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В підтвердження виконання рішення суду боржником надано завірену копію витягу з наказу начальника Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.11.2022 №172, яким передбачено виплату підполковнику запасу ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1 ) середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні на день звільнення з військової служби 23.12.2015 року у розмірі 1 грн. 00 коп. Також, надано відомість розподілу виплат згідно якої 09.11.2022 виплачено 0,98грн. на користь ОСОБА_1 .

19.06.2023 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицьким Антоном Валентиновичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 70611817 на підставі п.9 ч.1 ст 27 Закону України Про виконавче провадження - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач фактично не погоджується із сумою, яка йому нарахована та виплачена на виконання рішення суду, що не було предметом розгляду справи №420/21821/21, та, відповідно сума не визначена резолютивною частиною рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як передбачено статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.ст.14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

В частині третій вказаної статті наведений перелік дій, які має право вчиняти державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом тощо.

Згідно частини першої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що виконавче провадження з підстав, визначених у п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення. Закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження виконання рішення суду боржником надано завірену копію витягу з наказу начальника Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.11.2022 №172, яким передбачено виплату підполковнику запасу ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1 ) середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні на день звільнення з військової служби 23.12.2015 року у розмірі 1 грн. 00 коп. Також, надано відомість розподілу виплат згідно якої 09.11.2022 виплачено 0,98грн. на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 , на підставі наданого листа, зважаючи на фактичне виконання рішення, вчинив дії щодо закінчення виконавчого провадження ВП №70611817.

Разом з тим, позивач не погоджується з розміром середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.

У постанові від 08.06.2023 року у справі № 640/12200/22 Верховний Суд вказував на те, що закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

В даному випадку боржником не було надано державному виконавцю будь-яких доказів здійснених розрахунків присудженого позивачу до виплати середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні на день звільнення з військової служби 23.12.2015 року у спосіб та в порядку, які встановлені судовим рішенням у 420/21821/21, тобто не надано доказів того, що такі розрахунки передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, здійснені відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, про що безпосередньо вказано в рішенні суду. Таких доказів не надано і до суду.

Вказане також позбавило державного виконавця можливості пересвідчитись у належному фактичному виконанні боржником судового рішення шляхом співставлення виплаченої суми зі здійсненими розрахунками.

В свою чергу будь-яких заходів з метою з`ясування вказаних обставин державним виконавцем також вжито не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що сукупність повідомлених боржником обставин не давали державному виконавцю вважати виконаним судове рішення та правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують протиправність оскаржуваного рішення, водночас колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи: Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 червня 2023 року № 70611817, винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицьким Антоном Валентиновичем.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 05 грудня 2023 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова