Справа № 560/13013/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13013/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

05 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11.07.2023 ВП №67975794 про накладення штрафу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 снрпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх обов`язкової участі, справу, відповідно приписів ст. 311 КАС України, належить розглядати у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №67975794 з виконання виконавчого листа №686/16060/17, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 20.12.2021, стосовно усунення перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 шляхом демонтажу: самовільно збудованої прибудови до цокольного поверху будинку АДРЕСА_2 яка влаштована під лоджією квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 та межує з приміщеннями, призначеними в поверхневому плані технічного паспорту та нежитлове приміщення ОСОБА_2 за №5, №4, №3; цеглу якою закладено віконний проріз в приміщенні, яке позначене на поверхневому плані технічного паспорту ОСОБА_2 за №2; забетоновану площадку з підпорною стінкою якою забетоновано приміщення позначене в поверхневому плані технічного паспорту на нежитлове приміщення ОСОБА_2 за №3.

22.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67975794, та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома.

17.01.2022 позивачем на адресу відповідача скеровані пояснення щодо виконання рішення суду та усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 .

07.02.2023 до Відділу надійшла заява стягувача про долучення копії технічного паспорта на нежитлове приміщення №8, АДРЕСА_2 та вжиття заходів для фактичного та повного виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, державним виконавцем 14.03.2023 було здійснено виклик боржника для надання інформації та пояснень щодо невиконання рішення суду. На вказану вимогу боржник не з`явився, жодних відомостей не надав.

В квітні 2023 боржником було подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.04.2023 №686/16060/17 було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яку згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2023 №686/16060/17 залишено без змін.

04.07.2023 на адресу Відділу надійшла заява стягувача, в якій остання повідомляла про невиконання рішення суду у справі №686/16060/17 та просила вжити заходів для виконання рішення суду.

11.07.2023 державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 для перевірки виконання рішення суду, внаслідок чого було складено акт, з якого вбачається, що рішення суду не виконано.

11.07.2023 на підставі акту від 11.07.2023 державним виконавцем було направлено вимогу боржнику для вжиття заходів щодо виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду в Хмельницькій області №686/16060/17 від 20.12.2021 по демонтажу в 10-ти денний строк до 22.07.2023, а також винесено постанову про накладення штрафу від 11.07.2023 ВП №67975794, якою за невиконання рішення суду без поважним причин накладено на боржника: ОСОБА_1 , штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець обґрунтовано встановив факт невиконання боржником рішення без поважних причин, що підтверджується його актом та іншими матеріалами виконавчого провадження, подальше притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу є правомірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 4 статті 19 Закону №1404 передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 63 Закону №1404 встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

В свою чергу, поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника.

Підставою для застосування такого виду відповідальності є саме невиконання судового рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Так, дослідивши матеріали виконавчого провадження №67975794, судовою колегією встановлено, що постанова про відкриття провадження щодо примусового виконання рішення у справі №686/16060/17 прийнята державним виконавцем 22.12.2021.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Так, головний державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2021 повідомив боржника про необхідність виконання виконавчого листа №686/16060/17 від 20.12.2021 протягом 10 робочих днів.

17.01.2022 на адресу відповідача надійшло пояснення позивача про виконання рішення суду та усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням.

Натомість, 07.02.2023 на адресу відповідача надійшла заява стягувача про долучення копії технічного паспорта на нежитлове приміщення №8, АДРЕСА_2 , та вжиття заходів для фактичного та повного виконання рішення суду.

14.03.2023 державним виконавцем здійснено виклик боржника для надання інформації та пояснень щодо невиконання рішення суду, який боржником було залишено без уваги.

При цьому, в квітні 2023 боржником було подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка за результатами її розгляду залишена без задоволення ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.04.2023 №686/16060/17 з чим також погодився і Хмельницький апеляційний суд у постанові від 22.06.2023.

11.07.2023 державним виконавцем, в результаті надходження заяви стягувача від 04.07.2023 року про вжиття заходів для виконання рішення суду у справі №686/16060/17, було здійснено виїзд для перевірки виконання рішення суду, внаслідок чого було складено акт, з якого вбачається, що рішення суду не виконано.

11.07.2023 на підставі акту від 11.07.2023 державним виконавцем було направлено вимогу державного виконавця боржнику для вжиття заходів щодо виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду в Хмельницькій області №686/16060/17 від 20.12.2021 по демонтажу в 10-ти денний строк до 22.07.2023 та накладено штраф на невиконання рішення суду у встановлений у виконавчому листі строк.

Судова колегія зауважує, що постанова про накладення штрафу є своєрідним примусовим заходом для боржника, водночас, така постанова має бути вмотивованою та правомірною.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови про накладення штрафу, остання містить досить змістовне обгрунтування підстав для її прийняття, які були викладені державним виконавцем в результаті виїзду на місце виконання судового рішення №686/16060/17 від 20.12.2021 року.

На разі, будь-яких достатніх та належних доказів позивачем в спростування вказаного висновку державного виконавця не надано. Всі доводи апеляційної скарги грунтуються виключно на поясненнях без надання підтверджуючих доказів.

При цьому, більшість доводів апелянта стосується саме невчасно виконаних державним виконавцем дій в межах виконавчого провадження №67975794, що на разі не є предметом розгляду в межа даної справи.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець обґрунтовано встановив факт невиконання боржником рішення без поважних причин, що підтверджується його актом та іншими матеріалами виконавчого провадження, подальше притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу є правомірним.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.