Справа № 380/11815/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

04 грудня 2023 рокумісто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін питання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області , місцезнаходження: 10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37 (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.06.2023, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, та не подання таких переліків (з його даними) до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не виплаті у 2020-2022 роках ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не зарахуванню до суми, що належать працівникові при звільненні, невиплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати всієї суми, що належать працівникові при звільненні, дня звільнення, з 31.01.2023, по день фактичного повного розрахунку, з розрахунку по 1273,80 грн за кожен протермінований день.

Ухвалою від 05.06.2023 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 19.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 23.11.2023 суд залишив позовну заяву без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом в частині позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, та не подання таких переліків (з його даними) до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення; про визнання протиправною бездіяльності Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не виплаті у 2020-2022 роках ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн, та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Львівського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску такого.

29.11.2023 позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, при вирішенні якої суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

В абзаці першому частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Як видно зі змісту позову, позивач оскаржує, зокрема, бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті у 2020-2022 роках щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Тобто предметом спору є, зокрема, нарахування та виплата позивачу разової щорічної допомоги до 5 травня за 2020-2022 роки.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 вказаного Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, вказаним законом встановлено термін виплати разової грошової допомоги до 5 травня, який завершується 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто позивач міг добросовісно очікувати на проведення виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік до 30.09.2020, за 2021 рік до 30.09.2021 та з 2022 рік до 30.09.2022.

Отже, на думку суду, строк звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 01.10.2020 (щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік), 01.10.2021 (щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік), з 01.10.2022 (щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік).

Згідно з відміткою Укрпошти на поштовому конверті позивач подав позовну заяву до суду 24.05.2023.

Таким чином, суд зазначає, що позивач, звернувшись з позовом до суду 24.05.2023, пропустив шестимісячний строк звернення, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, в частині позовних вимог, що стосуються виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2022 роки.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач знову ж таки зазначив, що дізнався про порушення свого права щодо неотримання разової грошової допомоги до 5 травня з листа відповідача від 18.04.2023 №1220/105/05/12-2023.

Тобто позивач не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду, але помилково зазначає про іншу дату, з якої необхідно обчислювати строк звернення до суду із цим позовом.

Додатково суд звертає увагу позивача на те, що отримання листа відповідача від 18.04.2023 №1220/105/05/12-2023 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Отже, суд зазначає, що позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовними вимогами: про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, та не подання таких переліків (з його даними) до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення; про визнання протиправною бездіяльності Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не виплаті у 2020-2022 роках ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн.

Суд при розгляді питання строку звернення до суду також враховує і те, що одним з визначальних критеріїв для прийняття рішення про недопуск особи до правосуддя та залишення позовної заяви без розгляду, зокрема, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини Пономарьов проти України (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne, заява №116/1997/900/1112).

У справі Дія 97 проти України (заява № 19164/04, пункт 47) суд також постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах: Каньєте де Хоньї проти Іспанії (Kanye de Honji v. Spain) заява № 55782/00, пункт 36; Гору проти Греції (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3), заява №21845/03, пункт 27; Михолапа проти Латвії (Miholapa v. Latvia), заява № 61655/00, пункт 24 та Андрєєва проти Латвії (Andrejeva v. Latvia), заява № 55707/00, пункт 99).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ілхан проти Туреччини зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey, заява № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі Мельник проти України № 23436/03).

У рішенні Стагно проти Бельгії Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що строки позовної давності мають декілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (Stagno v. Belgium, заява № 1062/07). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Наслідки пропуску строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, в частині третій вказаної статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою, четвертою статті 123 вказаного Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом в частині позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, та не подання таких переліків (з його даними) до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення; про визнання протиправною бездіяльності Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не виплаті у 2020-2022 роках ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн, без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову в цій частині без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, та не подання таких переліків (з його даними) до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення; про визнання протиправною бездіяльності Головного управлінню Національної поліції в Житомирській області по не виплаті у 2020-2022 роках ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2020-2022 роки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в загальній сумі 26705 грн, - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Мричко Н.І.