Справа № 641/2215/23
Суддя: Зелінська І. В.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/28/2023 Справа № 641/2215/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І. В.,

за участю секретаря Надьон Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченка Євгенія Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., винесену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Демченком Є. А., провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, а також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що 24.04.2023 року близько 09-30 год. рухався по вул. Полтавський шлях в напрямку станції метро «Холодна гора», проїжджаючи перехрестя вул. Полтавський шлях та Євгена Котляра, його зупинили інспектори поліції та повідомили про порушення ним п. 11 ПДР України. Вказав, що після зупинки автомобіля до нього підійшов інспектор патрульної поліції, який не представився, не пред`явив своє посвідчення, не повідомив причини зупинки автомобіля. Крім того, інспектор не надав належним чином зафіксованого доказу того, що позивачем дійсно було порушено ПДР України та не роз`яснив права. Після винесення постанови лейтенант поліції ОСОБА_2 в якості доказу винуватості позивача, продемонстрував відеозапис зроблений на його особистий телефон. Разом з цим, зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства інспектором поліції не було вказано в який момент почався розгляд справи про адміністративне правопорушення, окрім того, позивача не було повідомлено про закінчення етапу з`ясування обставин справи та перехід до самого розгляду справи. Позивач зауважив, що внаслідок порушень його прав, останній був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою, правом надання доказів та пояснень. Звернув увагу, що постанова у п. 7 не містить будь-якої інформації щодо долучення до неї будь-яких документів чи матеріалів, в тому числі відсутня інформація щодо технічного засобу, яким здійснювалась фіксація правопорушення. Також у п. 5 оскаржуваної постанови не вказано конкретний пункт Розділу 11 ПДР, адже останній налічує 14 пунктів.

Вказана позовна заява залишалася без руху та позивачу надавався строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

В подальшому провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначила, що 24.04.2023 року о 09-39 год. по вул. Полтавський шлях, буд. 64 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkwagen transporter», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по трамвайним коліям попутного напрямку через перехрестя при наявності дорожнього знаку 5.18, чим порушив вимоги п. 11 ПДР України. Зупинивши правопорушника, інспектор поліції підійшов до водія, ним виявився позивач, та пояснив підстави застосування поліцейським превентивних заходів. Позивачеві в повному обсязі було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення було винесено постанову ЕАС №6881034 від 24.04.2023 року. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн.. Вказала, що відповідно до п. 11.8 ПДР України, що визначає розташування транспортних засобів на дорозі -по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію. Відповідно до вимог ПДР України, дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі» показує дозволений напрямок руху по смузі. На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16-5.19. Наголосила, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано на відеозаписі, який додається до відзиву, також на відеозапис з нагрудної камери поліцейського №470916 зафіксований розгляд справи. Вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є необґрунтованими, надмірно завищеними та непропорційними, оскільки значно перевищують розмір стягнення. Зазначає, що всі підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені у позові, не знаходять свого підтвердження та носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намір позивача уникнути адміністративної відповідальності, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому остання наголосила на недопустимості доказів зібраних відповідачем, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення було зафіксовано на власний мобільний телефон інспектора, а тому вказаний доказ не може бути належним, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксування вчиненого правопорушення, також постанова взагалі не містить інформації про докази, що додаються до вказаної постанови. Зазначила про порушення порядку справи про адміністративне правопорушення поліцейським, який не представився, не оголосив яка справа розглядається, стосовно кого та за яких обставин, оголошення прав передбачених ст. 268 КУпАП відбулося не в повному обсязі, інспектор не запропонував ОСОБА_1 надати пояснення. Наголосила на порушенні інспектором вимог щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підставі чого просила оскаржувану постанову скасувати

У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6881034 від 24.04.2023, винесеною інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Демченком Є. А., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн..

Із вказаної постанови вбачається, що 24.04.2023 року о 09-39 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Volkwagen transporter», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по трамвайним коліям попутного напрямку через перехрестя при наявності номерного знаку 5.18, чим порушив вимоги п. 11 ПДР України порушення розташування транспортних засобів.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини другої статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КАС України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, розглянута уповноваженою особою безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає ст. 258 КУпАП.

Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до п. 9 Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.02.2020 року по справі №524/9827/16-а, від 15.04.2020 року по справі №524/3644/17, від 26.05.2020 року по справі №640/16220/16-а.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, наведеними у статті 251 Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в тому числі відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Між тим оскаржувана постанова не містить інформації про будь-які матеріали, які додаються до постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, подані відповідачем на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху, суд погоджується з представником позивача про те, що подані відповідачем докази не відповідають критеріям належності та допустимості, тому не можуть бути прийняті судом.

При розгляді даної справи суд враховує що згідно ч. 2ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а викладені в ній дані не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

На підставі викладеного, за відсутності доказів дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови, що має наслідком її скасування у судовому порядку.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6881034 від 24.04.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу скасувати, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

При вирішенні питання про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивач подав такі документи: договір про надання правової допомоги б/н від 24.04.2023 року, укладений між адвокатом Косінською О.В. та Карасьовим М.О., в якому в п. 1.1 зазначено, що предметом договору є забезпечення інтересів ОСОБА_1 , у тому числі в судових органах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6881034 від 24.04.2023 року, а в п. 6.1 визначена вартість гонорару адвоката в розмірі 5000 грн; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н від 24.04.2023 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем фактично заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, справа містить невеликий об`єм доказів (справа в 1 томі), не є складною, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат на надання правової допомоги та стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, призначених Управлінню патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

У стягненні решти витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн..

З урахуванням викладеного суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Керуючись ст. 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченка Євгенія Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАС №6881034 від 24.04.2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн..

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп..

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ не відомий, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка 315-А.

Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Демченко Євгеній Андрійович, РНОКПП не відомий, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка 315-А.

Суддя: І. В. Зелінська