Справа № 280/7265/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Справа № 280/7265/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за наступні місяці: лютий 2023 року (періоди участі: з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023); березень 2023 року (період участі: з 04.03.2023 по 31.03.2023); квітень 2023 року (період участі: з 01.04.2023 по 30.04.2023); травень 2023 року (період участі: з 01.05.2023 по 31.05.2023); червень 2023 року (період участі: з 01.06.2023 по 30.06.2023); липень 2023 року (період участі: з 10.07.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023), з урахуванням фактично виплачених сум;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за наступні місяці: лютий 2023 року (періоди участі: з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023); березень 2023 року (період участі: з 04.03.2023 по 31.03.2023); квітень 2023 року (період участі: з 01.04.2023 по 30.04.2023); травень 2023 року (період участі: з 01.05.2023 по 31.05.2023); червень 2023 року (період участі: з 01.06.2023 по 30.06.2023); липень 2023 року (період участі: з 10.07.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023), з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Мандриком В.В., який діє на підставі ордеру серії ВН №1277835 від 29.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У періоди з 01.08.2022 по 27.10.2022, з 08.11.2022 по 05.01.2023, з 05.01.2023 по 17.01.2023, з 19.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у м.Миколаїв, Миколаївському районі Миколаївської області, Донецької області, Криворізькому району Дніпропетровської області, Нововоронцовському та Бериславському районах Херсонської області, через що наявні підстави для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постанови № 168. Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 18.09.2023 суд поновив ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

23.10.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№46919), в якому відповідач зазначає, що з лютого по липень 2023 року солдат ОСОБА_1 (як і весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 , який виконував бойові та спеціальні завдання) отримував додаткову винагороду у розмірі 30000 грн у відповідності до положень наказу Міністерства оборони України від 07.06.2023 № 260, відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.03.2023 № 52, від 01.04.2023 № 89, від 01.05.2023 № 111, від 01.06.2023 № 147, від 01.07.2023 № 183, від 01.08.2023 № 210 у районах, які не входять до районів ведення воєнних (бойових) дій. Враховуючи неперебування позивача у зазначених районах ведення бойових дій, відповідач вважає безпідставними позовні вимоги, у зв`язку з чим просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Ухвалою від 21.11.2023 суд витребував від військової частини НОМЕР_1 : належним чином засвідчені накази Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.03.2023 № 52, від 01.04.2023 № 89, від 01.05.2023 № 111, від 01.06.2023 № 147, від 01.07.2023 № 183, від 01.08.2023 № 210; бойові розпорядження (витяги з них, що стосуються ОСОБА_1 ) щодо виконання бойових (спеціальних завдань) за період з 01.02.2023 по 29.07.2023; інформацію, оформлену довідкою у довільній формі, із зазначенням населеного пункту та району, в яких на підставі бойових розпоряджень ОСОБА_1 у період з 01.02.2023 по 29.07.2023 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів); рапорти на виконання бойових завдань за період з 01.02.2023 по 29.07.2023 (витяги, що стосуються ОСОБА_1 ).

27.11.2023 на адресу суду від військової частини НОМЕР_1 надійшли витребувані судом докази по справі (вх.№ 52696).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.2022, наказом від 26.07.2022 № 209 позивача зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 (а.с.14-21).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 № 5 ОСОБА_1 з 05.01.2023 вважається таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_3 місто Київ з метою виконання службових (бойових) завдань. Підстава: бойове розпорядження командира АГ ОУВ «Херсон» № 19 від 14.09.2022, бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 8/ПУ від 05.01.2023, посвідчення про відрядження № 1-15 від 05.01.2023 (а.с.52).

На підставі посвідчення про відрядження № 1-15 від 05.01.2023 ОСОБА_1 з 18.01.2022 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з відрядження, з військової частини НОМЕР_3 місто Київ. Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №135/ДСК від 18.01.2023 з метою виконання завдань з 18.01.2023 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_5 місто Білгород-Дністровський Одеської області з метою виконання завдань за призначенням у складі військової частини НОМЕР_5 (а.с.50-51).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 № 44 ОСОБА_1 з 13.02.2023 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з військової частини НОМЕР_5 місто Білгород-Дністровський Одеської області. З 14.02.2023 вважається таким, що вибув у відрядження до визначеного району зосередження з метою виконання службових (бойових) завдань; знято з котлового забезпечення за каталоговою системою з 14.02.2023 та зараховано на котлове забезпечення за каталоговою системою (польова) (а.с.53-54).

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 123/ПУ від 04.03.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2023 № 63 ОСОБА_1 з 04.03.2023 вважається таким, що вибув у відрядження до визначеного району зосередження, з метою виконання службових (бойових) завдань; знято з котлового забезпечення за каталоговою системою з 05.03.2023 та зараховано на котлове забезпечення за каталоговою системою (польова) (а.с.44).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2023 № 192 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з відрядження, а саме з визначеного району зосередження з 11.07.2023 (підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 468/ПУ від 11.07.2023) (а.с.45).

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 491/ПУ від 21.07.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.07.2023 № 202 ОСОБА_1 з 18.07.2023 вважається таким, що вибув у відрядження до визначеного району зосередження, з метою виконання службових (бойових) завдань; знято з котлового забезпечення за каталоговою системою з 22.07.2023 та зараховано на котлове забезпечення за каталоговою системою (польова) (а.с.46).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2023 № 210 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з відрядження, а саме з визначеного району зосередження з 29.07.2023 (підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 507/ПУ від 29.07.2023) (а.с.47).

19.07.2023 представник позивача звернувся до відповідача через Міністерство оборони України із адвокатським запитом, в якому просив надати відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168 за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.02.2023 по теперішній час (а.с.22-25).

Листом від 07.08.2023 № 1158 представником відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових завдань у збільшеному обсязі за лютий-липень 2023 року повідомлено, що лютого по липень 2023 року він отримував 30 000 грн у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2023 № 260, враховуючи виконання бойових завдань у районах, які не входять до районів ведення бойових дій (а.с.26).

08.08.2023 військовою частиною НОМЕР_1 була видана довідка № 265/ПУ ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 01.08.2022 по 27.10.2022, з 08.11.2022 по 05.01.2023, з 05.01.2023 по 17.01.2023, з 19.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у м.Миколаїв, Миколаївському р-ні Миколаївської обл., Донецькій обл., Криворізькому р-ні Дніпропетровської обл., Нововоронцовському та Бериславському р-нах Херсонської обл. (а.с.40-41).

За змістом довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , від 22.11.2023 № 489/ПУ ОСОБА_1 в період з 01.08.2022 по 27.10.2022, з 08.11.2022 по 05.01.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 28.07.2023, з 28.09.2023 по т.ч. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, перебуваючи в районі села Лиманець Дар`ївської сільської громади Херсонського району Херсонської області, в району села Миролюбівка Білозерського району Херсонської області (а.с.94).

За змістом довідки про щомісячні види грошового забезпечення, додаткові винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану, виданої ОСОБА_1 , у спірний період додаткова винагорода виплачувалась у наступному розмірі: лютий 2023 року 53214,19 грн, березень 2023 року 27096,77 грн, квітень 2023 року 30 000,00 грн, травень 2023 року 30 000,00 грн, червень 2023 року 30 000,00 грн (а.с.27).

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірні період, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023. Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (на момент виникнення спірних відносин, у редакції від 21.01.2023) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З наведеного слідує, що сам лише факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 було внесено зміни до наказу Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок № 260) та доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Даний наказ застосовується з 01.02.2023.

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції наказу МОУ від 25.01.2023 № 44) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктами 3,4 розділу XXXIV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 розділу XXXIV Порядку № 260).

Таким чином, для отримання підвищеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, передбаченою Постановою №168 військовослужбовцю, необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання визначені пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 з обов`язковим підтвердженням такої участі, бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу про участь в таких заходах.

З матеріалів справи судом встановлено, що протягом березня-червня 2023 року солдату ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) здійснювалась виплата додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168 у розмірі до 30 000 грн, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення позивача.

У довідці від 08.08.2023 № 265/ПУ, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , зазначено, що ОСОБА_1 , зокрема у спірні періоди, а саме з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у м.Миколаїв, Миколаївському районі Миколаївської області, Донецькій області, Криворізькому районі Дніпропетровської області, Нововоронцовському та Бериславському районах Херсонської області.

Разом з тим, на виконання ухвали суду від 21.11.2023 військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку від 22.11.2023 № 489/ПУ, за змістом якої у спірні періоди, а саме з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 28.07.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, перебуваючи в районі села Лиманець Дар`ївської сільської громади Херсонського району Херсонської області, в району села Миролюбівка Білозерського району Херсонської області.

Суд наголошує, що довідка є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Між тим, слід зауважити, що форма довідок від 08.08.2023 № 265/ПУ (долучена позивачем) та від 22.11.2023 № 489/ПУ (долучена відповідачем) затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» та є підставою для отримання статусу учасника бойових дій і не визначає підстави та розмір нарахування додаткової винагороди передбаченої Постановою №168. Так, у вказаних довідках містить примітка, що «ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій».

Форма довідки, яка дає право військовій частині визначити розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, було доведено до військових частин окремим дорученням Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2023. Така довідка видається командиром частини за наявності підтвердження факту безпосередньої участі військовослужбовця належними чином оформленими документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням). Довідка вказаної форми в матеріалах справи відсутня.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням, встановлює Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція № 124).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції № 124 у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Бойовий наказ - акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці.

Бойове розпорядження - розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам. Бойове розпорядження доводиться після вироблення замислу (плану) та визначення завдань військовим частинам і підрозділам. Використовується в усіх ланках управління в ході підготовки та ведення операції (бойових дій).

Разом з тим, крім довідок, в матеріалах наявний рапорт командира 3-ої гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2023 про виплату додаткової винагороди за лютий липень 2023 року з розрахунку 30 000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), а саме за наступні періоди: 14.02-17.02.2023, 04.03-31.03.2023, 01.04-30.04.2023, 01.05-31.05.2023, 01.06-30.06.2023, 01.07-11.07.2023, 21.07-28.07.2023.

У матеріалах справи наявний витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№ 26/60/дск з 21.02.2023, в якому зазначено бойове розпорядження командира АГ ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 619дск від 20.02.2023. Вказане бойове розпорядження є однією з підстав видачі довідки від 08.08.2023 № 265/ПУ про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Разом з тим, зазначене не входить до спірного періоду ненарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу у підвищеному розмірі. Більш того, з наданого витягу неможливо встановити виконання саме позивачем бойових завдань.

При цьому, слід зазначити, що бойові розпорядження (по тексту - БР), на підставі яких позивач вибував у відрядження та прибував з них, а саме БР командира військової частини НОМЕР_4 № 135/ДСК від 18.01.2023, БР командира військової частини НОМЕР_4 № 135/ДСК від 18.01.2023, БР командира військової частини НОМЕР_1 № 86/ПУ від 13.02.2023, БР командира військової частини НОМЕР_1 № 123/ПУ від 04.03.2023, БР командира військової частини НОМЕР_1 № 468/ПУ від 11.07.2023, БР командира військової частини НОМЕР_1 № 491/ПУ від 21.07.2023 та № 507/ПУ від 29.07.2023 не зазначені у переліку підстав видачі довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При цьому, судом встановлено, що наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №52 від 01.03.2023, №89 від 01.04.2023, №111 від 01.05.2023 населені пункти Дар`ївської сільської громади Херсонського району (село Лиманець) та село Миролюбівка Білозерського району Херсонської області протягом лютого червня 2023 року не були віднесені до районів ведення воєнних (бойових) дій (а.с.98-107).

Таким чином, виконання ОСОБА_1 у період з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 28.07.2023 бойових завдань у складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії Російської Федерації у Херсонській області, не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, оскільки позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), перелік яких затверджено вище зазначеними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, у період здійснення зазначених заходів.

Щодо спірного періоду в іншій частині - з 01.02.2023 по 14.02.2023 та 29.07.2023 виконання ОСОБА_1 бойових завдань у складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у вказані періоди не підтверджено жодними доказами, наявними в матеріалах справи, що свідчить про відсутність у позивача право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн.

Додатково суд наголошує, що в межах розгляду цієї справи суд не ставить під сумнів ймовірну участь позивача у бойових діях або інших заходах за спірний період, проте при прийнятті цього рішення виходить виключно із існуючої доказової бази, наявної у справі, яка стосується стверджуваної бездіяльності відповідача.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 та частини першої статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З наявних матеріалів справи вбачається, що доводи позовної заяви про порушення відповідачем заявлених прав позивача не підтверджені сукупністю належних доказів про його безпосередню участь у бойових діях чи заходах в спірному періоді, та відповідно не встановлено порушення відповідачем щодо виплати позивачу спірної додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн за період з 01.02.2023 по 14.02.2023, з 14.02.2023 по 17.02.2023, з 04.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 10.07.2023 по 11.07.2023, з 21.07.2023 по 29.07.2023.

Суд зазначає, що умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб`єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

У свою чергу, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлює одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

При цьому, виходячи з наведених вище положень законодавства, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених КАС України.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.12.2023.

Суддя К.В.Мінаєва