Справа № 463/9529/23
Суддя: Яворський С. Й.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/9529/23
Провадження № 2-а/463/94/23
РІШЕННЯ

іменем України

23 листопада 2023 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Козак О.В.,

з участю адвоката Єсіпова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львів у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою адвоката Єсіпова Ігоря Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шибунька Віталія Анатолійовича (місце роботи: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19), Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (місце знаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Адвокат Єсіпов Ігор Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001321 від 23.10.2023 року, винесеною співробітником роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції у Львівській області (УПП у Львівській області) Департаменту патрульної поліції (ДПП) рядовим поліції Шибуньком Віталієм Анатолійовичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 23 жовтня 2023 року о 21 годині 27 хвилин в м. Львові по вул. Кульпарківська, 151 останній керуючи транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п.15.4 ПДР Порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два та більше ряди.

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою що підлягає скасуванню виходячи з наступного:

-зазначення в оскаржуваній постанові поштової адреси замість координат місця зупинки ТЗ на певній дорозі (із зазначенням її номеру) само по собі виключає кваліфікацію дій позивача за п. 15.4 ПДР;

-ПДР не регулюють рух (зупинку, стоянку) за межами доріг та житлових зон, і самим фактом складання постанови рядовий поліції ОСОБА_2 визнав, що зупинка мала місце не тільки поза межами проїзної частини дороги, а й поза межами будь-якої дороги взагалі.; в постанові зазначено не про стоянку, а, власне, про зупинку керованого позивачем ТЗ, що виключає застосування до зазначених у цій постанові обставин припису п. 15.4 ПДР навіть й у тому випадку, якщо б зупинка мала місце у межах проїзної частини будь-якої дороги.

-винесення постанови просто неба на місці зупинки керованого позивачем ТЗ (а не за місцезнаходженням відповідного органу), та без надання позивачу часу на реалізацію гарантованих законом прав (у тому числі права на професійну правничу допомогу, яке гарантоване кожному ст. 59 Конституції України), є порушенням фундаментальних прав особи, яка притягається до відповідальності, про що прямо зазначено у Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015, яке є обов`язковими, остаточними і не може бути оскарженим (ст. 151-2 Конституції України). У цьому контексті позивач звертає особливу увагу на те, що перед складанням оскаржуваної постанови рядовий поліції Шибунько В.А. не ознайомив позивача з його правами, про що свідчить відсутність підпису позивача у відповідній частині цієї постанови;

-нескладання протоколу про адміністративне правопорушення не дало позивачу можливості у будь-який спосіб висловити свою незгоду із визначенням його дій як таких, що містять ознаки адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніяких пояснень у позивача при цьому не відбиралося. В оскаржуваній постанові пояснення позивача або його незгода із наявністю у його діях ознак адміністративного правопорушення ніяким чином не відображені. Тим більше, за такої процедури позивач у принципі не міг подати жодного клопотання, скористатися правовою допомогою тощо.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 23.11.2023 року о 12- 00 год.

22.11.2023 року до суду поступив відзив Департаменту патрульної поліції в особі УПП у Львівській області, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити. Відзив обґрунтовують наступним. Позивач був присутній при розгляді справи, а усунення ним правопорушення посприяло здійсненню процедури матеріального права. Позивач посилається на дані картографічного сервісу Google Maps щодо невідповідності місця правопорушення та винесення постанови фактичному місцю розташуванню, однак такі дані не відповідають дійсності, оскільки вул. Кульпарківська урбанізувалась: на ділянках відбулась забудова, а дані ресурсу фото- застарілі. Місце скоєння правопорушення та винесення постанови - м. Львів вул. Кульпарківська, 151 (що біля АЗК «Сокар»). Пояття «ставити» транспортний засіб, яке визначено в п.15.4 ПДР поширюється як і на зупинку так і на стоянку. Відповідачем до відзиву надано диск, на якому розміщений відеозапис події.

23.11.2023 року представником позивача, перед судовим засідання, через електронний суд подано клопотання (заява) про долучення доказів судових витрат, а саме: копії договору № 23-06/1 про надання професійної правничої допомоги від 23.06.2023; копію додаткової Угоди № 3/2023 від 25.10.2023 до Договору № 23-06/1 ; копію Рахунку № 26-10/1 від 26.10.2023 на суму 13400,00 грн.; копію квитанції від 27.10.2023 № M42E-7T3B-5BCA-6M2B на суму 13400,00 грн.

Адвокат Єсіпов І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить скасувати оскаржувану постанову та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 429,44 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13400 грн.

Представник Департаменту патрульної поліції у відзиві просив розгляд справи проводити без їх участі.

У відповідності до ст.205 КАС України суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

За приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001321 від 23.10.2023 року, винесеною співробітником роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції у Львівській області (УПП у Львівській області) Департаменту патрульної поліції (ДПП) рядовим поліції Шибуньком Віталієм Анатолійовичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 23 жовтня 2023 року о 21 годині 27 хвилин в м. Львові по вул. Кульпарківська, 151 останній керуючи транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п.15.4 ПДР Порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два та більше ряди.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 КУпАП Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди..

Суд звертає увагу, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України). За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п. 15.2 ПДР України).

У свою чергу, за визначенням, яке міститься у п. 1.10 ПДР України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

При цьому, хоча ПДР України не містять визначення поняття «ставити», яким оперує п. 15.4 вказаних Правил, суд вважає, що за своїм змістом така дефініція найбільш наближена до поняття «стоянка», позаяк саме така створює перешкоди у русі транспортних засобів відповідною смугою руху.

Матеріали справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події (а.с. 64) свідчать, що Позивачем дійсно здійснено зупинку транспортного засобу у другому ряду проїзної частини.

Тобто, в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ні ПДР, ні КУпАП не передбачено відповідальність за короткочасну зупинку транспортного засобу в два ряди.

Крім цього, є слушними твердження позивача, про те, що поліцейським порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не роз`яснено позивачу права передбачені статтею ст. 268 КУпАП (підтверджується відеозаписом наданим відповідачем), що також є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що такими діями поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, також порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором) зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами вчинення особою адміністративного правопорушення, а як наслідок правомірності винесення відносно позивача оскаржуваної постанови, своїми діями уповноважена особа погіршила становище особи та порушила основний принцип адміністративної відповідальності, такий як: законність, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

У відповідності до положень ст.139 КАС України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 429,44 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду.

Що стосується, вимоги позивача про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь позивача судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13400 грн., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: зокрема: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес

Слід зазначити, що адвокатом клопотання про долучення доказів судових витрат подано до суду після подання відповідачем відзиву, в якому такий просив проводити розгляд справи без його участі. Саме клопотання про стягнення витрат на правову допомогу заявлене в судовому засіданні без участі представника відповідача, чим позбавлено останнього можливості заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Враховуючи обставини справи, суд вважає заявлену адвокатом суму витрат на оплату правничої допомоги адвоката є не співмірною та не пропорційною до предмета спору. Беручи до уваги те, що адвокатом для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості визначити розмір та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому такі витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001321 від 23.10.2023 року, відносно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 429,44 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Врешті відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Суддя С. Й. Яворський