Справа № 120/14723/23
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14723/23

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

05 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Савельєвої І.О.,

представника відповідача: Дем`янюка В.А.,

представника третьої особи: Гребенюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2023 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі № 120/9594/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області щодо припинення нарахування та виплати суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 з 04.10.2022 року, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу з 04.10.2022 та здійснити її виплату з урахуванням уже фактично виплачених сум.

07.06.2023 року Вінницьким окружним адміністративним судом виписано виконавчий лист.

26.06.2023 стягувач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, у якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №120/9594/22 від 07.06.2023.

26.06.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72117588, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №120/9594/22, виданого 07.06.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом. Боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом десяти робочих днів.

ТУ ДСА України у Вінницькій області звернулось до головного державного виконавця з листом від 07.07.2023 № 01-12/1856, у якому повідомило, що на виконання рішення суду боржником з 10.05.2023 відновлено виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 , про що йому було повідомлено листом № 04-29/1458 від 15.05.2023, а також здійснено перерахунок суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу з 04.10.2022 по 09.05.2023, проте у зв`язку із обмеженим фінансуванням та за відсутності коштів рішення суду залишається невиконаним в частині виплати коштів стягувачу. Зважаючи на відсутність бюджетних асигнувань у територіального управління, що робить неможливим виконання рішення суду, яке набрало законної сили, боржник просив Відділ звернутись до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом безспірного списання відповідної суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є ДСА України.

20.07.2023 державний виконавець звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою (поданням) про встановлення порядку та способу виконання судового рішення від 28.02.2023.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 у справі №120/9594/22 відмовлено в задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області про встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії оскільки рішенням суду від 28.02.2023 року.

Саме дії територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області судом визнано протиправними та саме цей орган зобов`язано здійснити позивачу перерахунок суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу. Також судом вказано, що згідно з наданого представником відповідача кошторису Іллінецького районного суду Вінницької області на 2022-2023 роки, останній не змінювався та передбачав виплату суддівської винагороди згідно штатної чисельності суддів, в тому числі, і третьої особи ОСОБА_1 , яким є суддею Іллінецького районного суду Вінницької області .

Суд зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація основних завдань адміністративного судочинства, оскільки, кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення.

Отже, суду, розглядаючи даний позов, в контексті повноважень виконання ТУ ДСА у Вінницькій області рішення суду, необхідно перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

15.08.2023 до відділу надійшло звернення представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Гребенюка В.О., яким заявник просив за невиконання боржником рішення суду, в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», накласти штраф на Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.

21.08.2023 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця № 9736/4.1-22/8 згідно якої боржника зобов`язано виконати рішення суду в строк до 31.08.2023.

У відповідь на вимогу державного виконавця, ТУ ДСА України у Вінницькій області 01.09.2023 надано до відділу лист № 01-12/2216 від 31.08.2023 з додатками, яким повідомлено, що з метою виконання боржником рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, 18.08.2023 Державною судовою адміністрацією України затверджено кошторис на 2023 рік за КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» в сумі 5,3 тис. грн.

Боржник повідомив, що дефіцит бюджетних асигнувань у територіального управління (як розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня) позбавляє боржника можливості виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 №120/9594/22 у спосіб, передбачений бюджетам законодавством України.

12.09.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойком С.В. прийнято постанову про накладення штрафу ВП № 72117588, якою за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Не погодившись з постановою державного виконавця від 12.09.2023 ВП № 72117588 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.09.2023 про накладення штрафу ВП №72117588 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України /пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу положень частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 названого Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою цієї статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів /абзац перший частини шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"/.

За приписами статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності постанови державного виконавця про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Перевіряючи правомірність спірної постанови на відповідність вимогам до легітимності актів індивідуальної дії, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, суд виходить з таких міркувань.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20, від 20.05.2021 у справі №420/5465/18, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 та у справі №360/4708/20, від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

В межах розгляду даної справи ТУ ДСА України у Вінницькій області не заперечується та обставина, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22 не виконано в частині виплати стягувачу ОСОБА_1 суми, належної до виплати, оскільки здійснено лише розрахунок належної до виплати стягувачу суми суддівської винагороди у розмірі 548306,64 грн, проте виплата зазначеної суми коштів стягувачу фактично не проведені через відсутність відповідних бюджетних фінансових асигнувань.

Поважність причин невиконання судового рішення у справі №120/9594/22 у зазначеній частині та, як наслідок, безпідставність та неправомірність прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, ТУ ДСА України у Вінницькій області мотивує тим, що відповідно до п. 2.5.3 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №333 від 12.03.2012 зі змінами, виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством здійснюються за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2730 "Інші виплати населенню".

У зв`язку із відсутністю бюджетних призначень по вказаному коду (КЕКВ 2730), за рахунок яких можливо було б виконати судове рішення, управління зверталось до ДСА України (як головного розпорядника бюджетних коштів) з листами про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення.

Додаткові кошти управлінню виділені не були, у своїй відповіді від 23.03.2023 ДСА України зазначило, що бюджетні призначення, затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", для судової влади, повністю розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

У зв`язку з чим, ДСА України в 2023 році не має можливості виділити додаткові кошти на вказані в листі цілі. Також відповідач вказав, що виконання судового рішення можливе шляхом встановлення у судовому порядку за заявою стягувача або поданням державного виконавця способу і порядку виконання рішення суду шляхом списання коштів за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником коштів за якою є Державна судова адміністрація України.

В той же час, кошторисом ТУ ДСА України у Вінницькій області на 2023 рік кошторисні призначення за КЕКВом 2730 "Інші виплати населенню" виділено в сумі 5300 грн.

Відтак, як стверджує позивач, управління не має можливості виконати судове рішення у справі № 120/9594/22 за рахунок коштів бюджетної програми 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя", так як бюджетні призначення за рахунок яких можливо було б виконати вказане рішення були відсутні (кошти за КЕКВом 2730 "Інші виплати населенню").

Колегія суддів вважає зазначену позицію позивача помилковою, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 2.1.1.3 п. 2.1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (далі Інструкція № 333), Код 2100 „Оплата праці і нарахування на заробітну плату Код 2113 Суддівська винагорода

1) суддівська винагорода за встановленими посадовими окладами; надбавка за вислугу років; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці;

2) допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу під час надання щорічної відпустки;

3) вихідна допомога у разі виходу у відставку.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції № 333 Код 2700 „Соціальне забезпечення: до цієї категорії належать: поточні трансферти населенню, у тому числі виплата всіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій; стипендій; пенсій; путівок на оздоровлення. Податок на доходи фізичних осіб та всі платежі відповідно до законодавства з цих сум передбачаються за цим самим кодом.

Згідно пп.24 пп. 2.5.3 п. 2.5 Інструкції № 333 визначено код 2730 "Інші виплати населенню"- виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством.

У відповідності до п. 1.6 Інструкції №333 трансферти населенню - поточні платежі фізичним особам або надання їм матеріальної допомоги у натуральному вигляді, які передбачені для збільшення їх доходу. Трансферти населенню можуть надаватись як у готівковій формі, так і шляхом сплати рахунків. Подібні платежі можуть бути окремою добавкою до бюджету певної сім`ї чи особи або компенсуванням певних видів витрат, наприклад, на харчування, комунальні послуги, оплату проїзду тощо.

Так, з урахуванням наведених правових положень, в даному випадку судом першої інстанції правильно зазначено, що виконання позивачем судового рішення по справі №120/9594/22 повинно виконуватись за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода", а не за КЕКВ 2730 „Інші виплати населенню, оскільки вказаним рішенням суду було зобов`язано ТУ ДСА України у Вінницькій області провести перерахунок саме суддівської винагороди.

У зв`язку з цим, під час судового засідання перед колегією суддів постало питання, чи було в належному обсязі профінансовано КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода" для виплати ОСОБА_1 заборгованості по виплаті суддівської винагороди.

Судом апеляційної інстанції був допитаний свідок - головний бухгалтер Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області ОСОБА_2 , який пояснив суду, що з початку 01 листопада 2022 року по 01 листопада 2023 року у позивача кожен місяць формувалась кредиторська заборгованість за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода" за нарахованою суддівською винагородою суддям місцевих загальних судів Вінницької області. А тому, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області фактично позбавлено було можливості виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі №120/9594/22.

На виконання протокольної ухвали Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Вінницькій області на підтвердження вищезазначеної заборгованості надано суду звіти про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д) та листи адресовані місцевим загальним судам щодо наявності кредиторської заборгованості за період жовтень 2022-жовтень 2023.

Колегія суддів, дослідивши зміст долучених документів, дійшла висновку, що вони дійсно підтверджують те, що фінансової можливості для виконання рішення суду у справі №120/9594/22 у позивача не було.

Частинами 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.п. 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що невиконання судового рішення Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області в частині виплати грошових коштів у сумі 545 527,75 грн. у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки фактично джерел фінансування у позивача не було.

Судова колегія вважає, що навіть встановивши, що рішення суду у виконавчому провадженні №72117588 виконано боржником не в повному обсязі, відповідач зобов`язаний був пересвідчитись, що таке невиконання було здійснено боржником без поважних причин. Без встановлення вказаних обставин у відповідача не виникають правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

Окрім того, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відтак, рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/9594/22 від 28.02.2023 року в частині виплати грошових коштів, не виконано Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області з поважних причин, а тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафу згідно із ч.1 ст.75 Закону №1404-19.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойка Сергія Володимировича від 12.09.2023 ВП 72117588 про накладення на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області штрафу в розмірі 5100 гривень.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у вказаних правовідносинах Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області не є суб`єктом владних повноважень, а є боржником як сторона виконавчого провадження, на його користь необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 6710 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойка Сергія Володимировича від 12.09.2023 ВП 72117588 про накладення на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області штрафу в розмірі 5100 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області сплачений судовий збір у розмірі 6 710 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанову суду складена в повному обсязі 05 грудня 2023 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.