Справа № 420/7573/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7573/23

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 05.07.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м.Києві від 08.12.2022р. №55 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 08.12.2022р. перевести, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 14.11.2022р. №296/К/15-32-10-02-12 та №297/K/15-32-10-02-12.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з січня 2018 року йому призначено пенсію по 2-ій групі інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на 16.05.2016р. ОСОБА_1 працював на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу», і мав стаж понад 20 років. В грудні 2022 року позивача звільнено з посади державного службовця на власним бажанням. Однак, при зверненні ОСОБА_1 до органу ПФУ із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р., рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 08.12.2022р. №55 йому незаконно відмовлено у такому переведенні з посиланням на те, що право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ зберігається виключно у осіб, які досягнули пенсійного віку та мають відповідний стаж державної служби станом на 01.05.2016р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2023р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м.Києві від 08.12.2022р. №55 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2022р. та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 05.07.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що починаючи з 01.05.2016р. державним службовцям за нормами Закону №3723-ХІІ призначаються лише пенсії за віком. Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (не досягли пенсійного віку, не мають необхідного страхового стажу, не мають необхідного спеціального стажу станом на 01.05.2016р.) призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або інших законів, не пов`язаних з пенсійним забезпеченням державних службовців. Для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності 2-ої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно його заяви від 06.12.2022р. відсутні підстави у зв`язку з відсутністю пенсійного віку.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в м.Києві, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену йому на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р.

06.12.2022р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності 2 групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №55 від 08.12.2022р. відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю пенсійного віку.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що починаючи з 01.05.2016р. державним службовцям за нормами Закону №3723-ХІІ призначаються лише пенсії за віком. Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (не досягли пенсійного віку, не мають необхідного страхового стажу, не мають необхідного спеціального стажу станом на 01.05.2016р.) призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або інших законів, не пов`язаних з пенсійним забезпеченням державних службовців.

Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в м. Києві №55 від 08.12.2022р. ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та скасовуючи спірне рішення відповідача, виходив з того, що висновки ГУ ПФУ в м.Києві про відсутність у позивача права переходу на пенсію за нормами Закону №3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку, є не обґрунтованими, оскільки таке право у позивача пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеного пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, які не містять обмежень щодо виду пенсії: за віком чи по інвалідності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ч.6 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів 1 або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Водночас, приписами ч.9 ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12 ст.37 Закону №3723-XII).

Відповідачами не заперечується, що стаж позивача на державній службі становить понад 20 років і він є інвалідом ІІ групи.

Відтак, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, тому він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст.37 Закону №3723-XII.

Що ж до посилань апелянта на те, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, і норми, передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця (вік, стаж державного службовця і страховий стаж), то колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. Орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Висновки колегії суддів у даній справі відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18, а також правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 09.05.2023р. по справі №560/928/20, від 29.06.2023р. по справі №560/5061/22.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в м.Києві не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 05.07.2023р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 грудня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук