Справа № 380/13404/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13404/23 пров. № А/857/11364/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, головуючий суддя Брильовський Р.М., постановлена у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівського ОТЦК та СП, ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати протиправною діяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області недостовірної довідки про розмір та структуру грошового забезпечення станом на 20.09.2021 року з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) але без врахування надбавки за знання іноземної мови 25% та премії в розмірі 90%, для перерахунку та виплати пенсії з 1 квітня 2019 року на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до положень статей Конституції України: 22, 55, 56, 58; зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та на мою адресу нову довідку про структуру та розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, включивши в таку основні (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, процентна надбавка за особливості проходження служби) та додаткові види грошового забезпечення (процентна надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%, надбавка за знання іноземної мови 25% та премія у розмірі 90%) з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для перерахунку та виплати мені пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області починаючи з 01.04.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% від сум його грошового забезпечення (враховуючи такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також додаткові види грошового забезпечення, у т. ч. надбавка за таємність, надбавка за високі досягнення або виконання особливо важливих робіт, надбавка за знання іноземних мов, премія, на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії № 504 від 26.11.2013 року яка знаходиться в пенсійній справі №, та на підставі повідомлення про розмір пенсії з 01.10.2017 року, завіреного підписом заступника начальника управління ПФУ, з урахуванням індексації пенсійних виплат з 01.04.2019 року, та на підставі документа про складові розрахунку грошового забезпечення для визначення пенсії за вислугу років від 27.11.2013 року і по 05.03.2019 року (копія з особової справи №ХВ63741, оригінал знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_1 ); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням індексації та без обмеження максимального розміру відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 у справі № 3-102/2021 (231/21, 415/21), та з врахуванням усіх виплат, зазначених у документах для нарахування пенсії на час звільнення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суд в якій просив суд: визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

У поданій заяві зазначав, що про невідповідність актуальної довідки про розмір грошового забезпечення вимогам Конституції України та інших законодавчих актів дізнався кілька місяців назад із засобів масової інформації. Позивач не міг передбачити, що державний орган Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який покликаний захищати права та законні інтереси осіб, звільнених з військової служби, може ці права порушувати. Позивач звернувся до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та у відповідь повідомили що вказана довідка (від 20.09.2021 року № С/5599) є актуальною на сьогоднішній день, підстави для складення нової довідки про розмір та структуру грошового забезпечення з урахуванням будь-яких додаткових видів грошового забезпечення відсутні.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено; визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду; позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині позовних вимог щодо визнати протиправною діяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області недостовірної довідки про розмір та структуру грошового забезпечення станом на 20.09.2021 року з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) але без врахування надбавки за знання іноземної мови 25% та премії в розмірі 90%, для перерахунку та виплати пенсії з 1 квітня 2019 року на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до положень Статей конституції 22, 55, 56, 58 та зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та на мою адресу нову довідку про структуру та розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, включивши в таку основні (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, процентна надбавка за особливості проходження служби) та додаткові види грошового забезпечення (процентна надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%, надбавка за знання іноземної мови 25% та премія у розмірі 90%) з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для перерахунку та виплати мені пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що право на перерахунок пенсії не може бути обмежене будь яким строком.

На підставі частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року у справі №380/15687/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20 вересня 2021 року № С/5599 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, виходячи з розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У спірних правовідносинах позивач просить визнати протиправною діяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки яка полягає у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області недостовірної довідки про розмір та структуру грошового забезпечення станом на 20.09.2021 року з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) але без врахування надбавки за знання іноземної мови 25% та премії в розмірі 90%, для перерахунку та виплати пенсії з 1 квітня 2019 року та зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати таку довідку.

Так, в матеріалах справи наявна довідка Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 20.09.2021 року №С5599, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, проте до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів звернувся 13.06.2023, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду сплив 20.03.2022 року, в той же час, до суду із позовом позивач звернувся 13.06.2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України.

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а та постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, від 12.04.2023 року у справі № 380/14933/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі №380/13404/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин