Справа № 440/2411/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р. Справа № 440/2411/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 05.07.23 по справі № 440/2411/23

за позовом Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

до Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області (далі по тексту - прокурор) в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі по тексту - позивач, Служба), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі по тексту - відповідач, Відділ освіти), треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

- зобов`язати Відділ освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідно віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неналежне виконання Відділом освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в частині не нарахування та не виплати випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), одноразової грошової допомоги.

Пославшись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 493/407/16-а, від 26.05.2020 року у справі № 303/5848/16-а, від 05.06.2019 року у справі № 159/1684/16-а, від 03.10.2019 року у справі №303/5849/16-а, від 26.05.2020 року у справі № 303/5848/16-а, від 04.11.2020 року у справі № 303/5842/16-а, від 28.01.2021 року у справі № 164/1907/16-а, від 28.01.2021 року у справі № 169/521/16-а вказав, що усі діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування незалежно від форми їх утримання та виховання гарантовано перебувають на повному державному утриманні, а тому в силу ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» усім таким випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії, зокрема на тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші, повинна бути виплачена грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановлених законом.

Також зауважив, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» прийнята до набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та не приведена у відповідність до останнього, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону, згідно із яким одноразова грошова допомога підлягає виплаті випускникам вказаної категорії саме у розмірі шести прожиткових мінімумів.

Беручи до уваги, що відповідно до листа Відділу освіти від 08.02.2023 № 01-20/157 розпорядником бюджетних коштів, які виділяються на утримання закладів загальної середньої освіти Щербанівської територіальної громади, є Відділ освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, наполягав, що обов`язок щодо виплати даній категорії дітей грошової допомоги покладено саме на відповідача, як розпорядника бюджетних коштів.

Неналежне виконання Відділом освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області делегованих йому державою функцій суперечить принципам верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності та, як наслідок, реалізації державних гарантій захисту прав і свобод дітей, у тому числі соціально вразливих категорій.

З приводу наявності підстав для представництва Полтавською окружною прокуратурою інтересів держави в суді повідомив, що органом, який уповноважений здійснювати заходи що реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на території Щербанівської територіальної громади є служба у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Однак, вказана служба здійснювала відповідні повноваження неналежним чином, зокрема, стан соціально-правового захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківської піклування, не перевірявся (не досліджувався), порушення вимог чинного законодавства не виявлялись, заяви до суду в інтересах указаної категорії дітей про нарахування та виплату сум одноразової допомоги не подавались, що в свою чергу вказує на неналежний захист інтересів держави цій сфері, а також порушених прав таких дітей.

Зауважив, що Полтавська окружна прокуратура листом № 55-114-198 вих-2 від 04.01.2023 повідомила позивача про наявність підстав та необхідність захисту інтересів вищезазначених осіб, у тому числі про необхідність звернення з відповідним позовом до суду, однак у своїй відповіді № 01-21/29 від 02.02.2023 Служба зазначила, що до суду із позовом остання не зверталася.

Пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 звернув увагу суду на те, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

З урахуванням вищевикладеного, прокурор звернувся до суду з вказаним позовом на захист інтересів держави, оскільки встановлено поважні причини, необхідні й достатні дані для представництва інтересів держави в суді в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, якою не здійснюється належним чином захист інтересів держави з цих питань.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 440/2411/23 адміністративний позов керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Ляхова, буд.1, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 1 а, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38750, ) до Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 2, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38750, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнопкк НОМЕР_3 ); ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Зобов`язано Відділ освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідно віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року за адміністративним позовом керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії - скасувати повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неврахування судом першої інстанції неналежного обґрунтування прокурором, чиї саме інтереси він представляє, чи держави в особі Служби у справах дітей Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, чи то інтереси неповнолітніх третіх осіб, з приводу чого виникає певна невідповідність. Натомість, виходячи зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив, прокурор виступає в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та одночасно вказує на порушення, що допущені Службою у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, а саме неналежне виконання повноважень, представництво інтересів якої здійснює у суді.

При цьому незрозумілим є те, чому саме інтереси цих неповнолітніх повинна представляти Служба у справах дітей Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області чи в її інтересах прокуратура, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебувають під опікою, однак жодних доказів того, що опікуни, які відповідно до ч. 4, ст. 67 Цивільного кодексу України зобов`язані вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, неналежним чином здійснюють свої повноваження прокурором надано не було.

З огляду на вказане, прокурором не доведено ані підстав для представництва держави, ані підстав для представництва неповнолітніх. Крім того, поза увагою суду залишилось і те, що будь-яких звернень від опікунів щодо неможливості представництва неповнолітніх до Служби у справах дітей не надходило.

Стверджував, що жодний нормативний акт не вказує на те, що саме Відділ освіти повинен здійснювати виплати грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. Наполягав, що оскільки випускники закладів освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області із числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продовжили своє навчання у професійно-технічних, вищих та інших закладах освіти, виплата спірної допомоги має здійснюватися закладами освіти, у яких діти продовжили навчання після закладів загальної середньої освіти та при працевлаштуванні, що узгоджується з листом Міністерства освіти України від 10.05.2023 року № 1/6672-23.

При цьому, слід розуміти, що поняття «одноразова грошова допомога» означає, що виплата повинна здійснюватися один раз, а у випадку здійснення виплат двома закладами освіти (закладами загальної середньої освіти та іншими закладами освіти, де дитина продовжує навчання) буде не цільове використання коштів. Жодним нормативно-правовим актом не зазначено яким чином заклади освіти між собою (закладами загальної середньої освіти та іншими закладами освіти, де дитина продовжує навчання) будуть здійснювати контроль даної виплати.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що наразі, будь-яких державних програм чи відповідних документів від органів державної влади щодо делегування повноважень, що пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку випускникам загальноосвітніх навчальних закладів Щербанівської територіальної громади з числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування до відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області не надходило. Тобто, коштів для таких виплат держава відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, який фінансується з місцевого бюджету жодного разу не виділяла, а тому підстави для виплат такої допомоги відділом освіти відсутні.

Повідомив, що у зв`язку з розбіжностями, які виникли між постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 року № 226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" та Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Міністерством освіти і науки України подано пропозиції до Верховної Ради України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо врегулювання деяких питань здійснення державного забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при закінченні закладів освіти» № 1/151-П-23 від 10.08.2023 року (додається) щодо відсутності врегулювання процедурних питання виплати одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з приводу чого почали виникати спірні питання між закладами освіти різних рівнів.

У надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу прокурор, підтримавши позицію, викладену в позові, заперечував проти вимог апелянта, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.

Пославшись на положення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» заперечував проти відсутності повноважень у прокуратури для представництва інтересів держави, які охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, що не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15).

Пославшись на п.5.6 Положення про службу у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, затвердженого рішенням 29 (позачергової) сесії Щербанівської сільської ради восьмого скликання від 01.12.2020, знауважив, що Служба наділена повноваженнями представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах, у їх відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, брати участь у розгляді судами справ щодо дітей і захисту їх прав. Однак у спірних правовідносинах, доведеним є той факт, що позивачем вказані повноваження не здійснюються належним чином, що в свою чергу підриває авторитет держави та порушує права третіх осіб, які їм гарантовані Конституцією України. Відтак, за викладених обставин, вважає, що у даній справі доведено наявність підстав для звернення прокурора в інтересах держави до суду з даним позовом.

Заперечував проти можливості врахування листа Міністерства освіти і науки України №10/2-490 від 08.07.2009 «Щодо виплати допомоги при працевлаштуванні дітям сиротам і дітям, позбавлених батьківського піклування», оскільки останній не є нормативно - правовим актом, який пройшов державну реєстрацію в порядку, установленому указом Президента України від 03.10.1992 №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади».

Звернув увагу суду апеляційної інстанції на постанову Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №164/1907/16-а, у якій висвітлена позиція щодо сто відсоткового права випускників навчальних закладів, які мають статус позбавлених батьківських прав або ж дітей-сиріт, на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному діючим законодавством.

За таких обставин, вважав, що у порушення вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Відділом освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, незважаючи на законодавчо встановлений обов`язок виплатити одноразову грошову допомогу випускникам після закінчення ними навчального закладу, із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у 2020-2022 роках протиправно не нараховані та не виплачені вказані кошти.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Полтавською окружною прокуратурою в порядку положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» було витребувано та опрацьовано інформацію щодо стану додержання вимог законодавства з питань соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на території Щербанівської територіальної громади.

За результатами вивчення встановлено факт неналежного виконання Відділом освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо не нарахування та не виплати випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Згідно з інформацією Відділу освіти Щербанівської сільської ради (далі також - Відділ), наданої листом від 06.02.2023 №01-20/150, встановлено, що в продовж 2020-2022 років заклади освіти Щербанівської сільської ради закінчили 4 випускники із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина, позбавлена батьківського піклування, у 2020 році закінчив КЗ "Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина, позбавлена батьківського піклування, у 2021 році закінчив заклад "Тростянецька філія І-ІІ ступенів Щербанівського ліцею Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитина, позбавлена батьківського піклування, у 2022 році закінчила заклад "Тростянецька філія І-ІІ ступенів Щербанівського ліцею Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитина, позбавлена батьківського піклування, у 2022 році закінчив КЗ "Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Крім того, вказаним листом надано документи на підтвердження наявності у вищезазначених осіб статусів дитини - сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування.

Також, за змістом вказаного вище листа, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, продовжили своє навчання шляхом вступу до навчальних закладів для здобуття професійної, фахової та вищої освіти. Одноразова грошова допомога (відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та п. 13 постанови КМ України від 05.04.1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування - випускникам загальноосвітніх закладів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, не виплачувалася.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Відділом освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, як розпорядником бюджетних коштів, які виділяються на утримання закладів загальної середньої освіти Щербанівської територіальної громади, незважаючи на законодавчо встановлений обов`язок, випускникам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після закінчення навчального закладу у період 2020-2022 років протиправно не нараховувалася та не виплачувалася одноразова грошова допомога.

Врахувавши висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 18.09.2018 року у справі № 493/407/16-а та від 03.10.2019 року у справі № 303/5849/16-а, від 26.05.2020 року у справі № 303/5848/16-а, від 28.01.2021 року у справі № 164/1907/16-а, суд, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, дійшов висновку, що при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону, згідно із яким одноразова грошова допомога підлягає виплаті випускникам вказаної категорії саме у розмірі шести прожиткових мінімумів, а не норми постанови КМ України від 05.04.1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», які прийняті до набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та не приведені у його відповідність,

Крім того, суд вважав, що у даному випадку прокурором визначено та встановлено поважні причини, необхідні й достатні дані для представництва інтересів держави в суді в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, якою не здійснюється належним чином захист інтересів держави з цих питань.

За висновками суду не звернення уповноваженого органу до суду свідчить про порушення інтересів держави у сфері соціального захисту та охорони дитинства, в частині забезпечення належного захисту гарантованих державою прав дітей, а також неналежний захист цих інтересів органом державної влади до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Крім того, невиконання вимог законодавства щодо належного захисту прав дітей-сиріт та позбавлених батьківського піклування підриває авторитет держави, якою гарантовано захист прав дитини, позбавленої батьківського піклування, з боку держави.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 440/2411/23 не відповідає з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 160 КАС України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ч.ч. 3-5 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Водночас, перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності дій (бездіяльності) відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). При цьому, встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

В силу ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10. 2014 № 1697-VII (далі - Закон від 14.10. 2014 № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз ч.ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 23 Закону від 14.10.2014 № 1697-VII дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування у позовній заяві підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу. При цьому, відсутність у позовній заяві належного обґрунтування прокурором підстав для звернення до суду вказує на її невідповідність вимогам ч. 7 ст. 160 КАС України.

Разом з тим, з огляду на наведені норми, виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3).

Ці висновки Конституційним Судом України зроблено у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене цим Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, застосованого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18.

Громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, яка може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (статті 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.

Хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. З наведеного констатується, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави охоплює, у тому числі, й захист інтересів громади.

Це відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 240/401/19.

Виходячи з таких критеріїв, у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, саме прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.07.2022 у справі № 910/5201/19.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Вищенаведені висновки колегії суддів відповідають практиці Верховного Суду, викладеній в постанові від 07.08.2023 року у справі № 120/2940/23.

Варто вказати, що зміст поданої прокурором позовної заяви у даній справі не дозволяє стверджувати про те, що у цьому випадку звернення до суду спрямоване на захист інтересів невизначеного, широкого кола осіб, наприклад територіальної громади, окремої групи (частини) суспільства, інших суб`єктів, інтереси яких збігаються з державними і потребують захисту саме у обраний прокурором спосіб.

Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

В свою чергу, варто зауважити, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.02.2019 №826/13768/16, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, прокурор послався на порушення інтересів держави у сфері охорони дитинства, яке, на його переконання, полягало у тому, що відповідачем не виконуються покладені на нього повноваження щодо виплати спірної грошової допомоги всім випускникам загальноосвітніх шкіл, які мають статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а захист цих інтересів у спірних відносинах повинна здійснювати саме Служба у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка жодних дій з цією метою не вчиняла, що й зумовило подання цього позову в особі вказано органу місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено правову позицію, відповідно до якої прокурор має право звернутися у порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», із позовом в інтересах держави, якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів; оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом;

- оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Аналогічні за змістом положення містяться у постанові Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядок № 866).

Пунктом 3 Порядку № 866 визначено, що безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей).

Пунктом 3-1 Порядку № 866 передбачено, що з метою створення належних умов для забезпечення реалізації права кожної дитини на виховання в сім`ї, підтримки сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах, і захисту прав дітей у таких сім`ях органи державної влади та органи місцевого самоврядування утворюють, зокрема служби у справах дітей, що забезпечують виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, за місцем їх проживання (перебування), надання їм послуг у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, інформують інших уповноважених суб`єктів у разі потреби здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів таких дітей і надання підтримки їх сім`ям (у разі наявності) відповідно до Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати життю та здоров`ю дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року № 800 (далі - Порядок № 800).

Рішенням 29 (позачергової) сесії Щербанівської сільської ради восьмого скликання від 01.12.2020 затверджено Положення про службу у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі - Положення).

Завданнями Служби, серед інших, є забезпечення реалізації на території Щербанівської територіальної громади державної соціальної політики з питань соціального захисту дітей, визначення пріоритетних напрямів поліпшення становища дітей у територіальній громаді (п.4.1 Положення).

До завдань Служби, зокрема, віднесено розроблення і проведення самостійно заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей, (п. 4.2 Положення).

Розроблення та подання пропозицій до проектів місцевих, обласних програм, планів щодо соціального захисту, забезпечення прав, свобод і законних інтересів дітей, у тому числі в частині бюджетних асигнувань на виконання відповідних програм (п.4.5 Положення).

Згідно п.5.6 Положення представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах, у їх відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, брати участь у розгляді судами справ щодо дітей і захисту їх прав.

Отже, держава здійснює захист прав дітей, у тому числі через діяльність служб у справах дітей, які безпосередньо забезпечують реалізацію на території відповідних рад державної політики з питань захисту прав дітей. При цьому передбачено, що безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, покладається на служби у справах дітей, зокрема, виконавчих органів міських, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні положень п. 8 ч. 1 ст. 4, ст. 46 КАС України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, колегією суддів встановлено, що прокурор, визначаючи позивачем Службу у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, фактично звернувся до суду з позовом на захист прав та інтересів конкретних 4 фізичних осіб, які залучені до справи в якості третіх осіб.

У даному випадку, з урахуванням положень сит. 53 КАС України, Служба у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області є органом, який формально набуває статус позивача у даному спорі, а отже, заявлені у цій справі позовні вимоги першочергово мають бути спрямовані на захист прав та інтересів таких органів (які уособлюють інтереси держави).

У той же час, у позовній заяві фактично викладені факти порушення або загроза порушення не інтересів держави, захист яких має здійснювати Служба у справах дітей, а порушення інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а конкретно - 4 дітей, яким при закінченні навчального закладу не було виплачено одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Положеннями ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Таким чином невиплата одноразової грошової допомоги порушує інтереси саме осіб - випускників навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а не відповідної Служби. В цьому разі інтереси дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування не збігаються з інтересами держави, оскільки саме держава не виплатила через свої уповноважені органи їм одноразову грошову допомогу після закінчення навчального закладу.

Отже, в межах даної справи прокурор фактично звернувся не в інтересах держави в особі позивача, а в інтересах конкретних фізичних осіб, що не можна вважати зверненням до суду з вимогами в інтересах держави.

Колегія суддів не виключає, що представництво цих же осіб у суді може здійснюватися й прокурором в порядку ч. 2 ст. 23 Закону № 1697-VII, якою встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Однак, у даній справі, прокурором визначено, що він звернувся до суду з метою захисту саме інтересів держави, а не інтересів громадянина.

За правилами ч. 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Органи та особи, які визначені у статті 53 цього Кодексу і звертаються до адміністративного суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права закінчувати справу примиренням (ч. 1 ст. 54 КАС України).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор не позбавлений можливості здійснювати представництво в суді інтересів вищевказаних громадян, однак повинен довести існування передбачених законом підстав для цього, зокрема, неспроможність ними самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, не здійснення або неналежне здійснення захисту цих осіб законними представниками або органами, яким законом надано право захищати їх права, свободи та інтереси.

Лише за доведеності таких обставин прокурор може звернутися до суду з позовною заявою. У такому випадку прокурор набуває процесуальні права й обов`язки осіб, в інтересах яких він діє, за винятком права закінчувати справу примиренням, а справа, в силу вимог частини першої ст. 56 КАС України, може розглядатись судом із залученням до участі у такій справі відповідних, зокрема, неповнолітніх осіб, або без такого залучення.

У справі ж яка розглядається, підстави для звернення до суду з цим позовом прокурор обґрунтовував порушенням саме інтересів держави у сфері охорони дитинства й тим, що Служба у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в особі яких подано позов, і яка, на думку прокурора, уповноважена здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, захисту цих інтересів, у тому числі в судовому порядку, не здійснює.

Разом з тим, як вже зазначалось вище у цій постанові, з позовної заяви прокурора не вбачається існування у спірних відносинах інтересів держави, захист яких необхідно здійснювати у обраний прокурором спосіб, а наявність визначених законом підстав для представництва ним в суді інтересів вищевказаних осіб не доведена з посиланням на ті обставини, які вказані у ч. 2 ст. 23 Закону № 1697-VII, і можуть зумовлювати право прокурора на подання такого позову.

Колегія суддів враховує, що прокурор у позові лише загально посилається на норми права та стверджує, що захист інтересів держави шляхом поновлення прав дітей указаної категорії беззаперечно становить суспільний інтерес, оскільки підриває авторитет держави у сфері соціального захисту, охорони дитинства щодо захисту прав дітей вказаної категорії, якою гарантовано захист прав дитини з боку держави та вимагає судового захисту з метою дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності, та, як наслідок, реалізації державних гарантій у сфері охорони дитинства.

Варто зазначити, що за визначенням, що міститься в ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування, відносяться до категорії осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КАС України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до розпорядження Голови Полтавської Райдержадміністрації (а.с. 19) від 07.09.2016 № 385 ОСОБА_4 за заявою опікуна ОСОБА_5 встановлено форму влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування - опіка.

Згідно з розпорядженням Голови Полтавської Райдержадміністрації (а.с. 20) від 21.08.2010 № 971 встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування, зокрема ОСОБА_3 , опікуном призначено ОСОБА_6 .

Відповідно до розпорядження Голови Полтавської Райдержадміністрації (а.с. 21) від 08.02.2016 надано статус дитини-сироти ОСОБА_7 зі встановленням форми влаштування - опіка.

Розпорядженням Голови Полтавської Райдержадміністрації ( а.с. 108) від 03.02.2014 № 24 встановлено піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_1 , опікуном призначено бабую, ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що в силу положень ст. 56 КАС України законними представниками вищевказаних осіб до повноліття є опікуни (піклувальники).

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 480/1729/23.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що даний адміністративний позов подано, насамперед, в інтересах фізичних осіб, представництво інтересів яких прокурором не доведено, а не держави.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.11.2021 у справі №140/4953/20, а також від 08.08.2023 у справі № 120/2940/23.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що у справі, яка розглядається, прокурор, зазначаючи у своєму позові про необхідність захисту інтересів держави, не навів належних обґрунтувань стосовно того, у чому саме полягає порушення або загроза порушення таких інтересів і які саме інтереси держави, сумісні з вказаними у цій постанові критеріями, підлягають судовому захисту.

До того ж, з установлених судовим розглядом справи обставин і наявних у ній матеріалів не вбачається того, що прокурор дотримався встановленого законом порядку звернення до суду й виконав передбачений абзацом третім частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок попередньо, до звернення до суду, повідомити про це вказаних у позові, у тому числі неповнолітніх осіб, їх законних представників.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що у цьому конкретному випадку прокурором не доведено наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави або в інших випадках, визначених законодавством.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховним Судом у постановах від 18.11.2021 у справі №140/4953/20, від 08.08.2023 у справі № 120/2940/23, від 31.10.2023 у справі № 480/1729/23 вже досліджувалось питання стосовно наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у подібних правовідносинах та за схожих фактичних обставин справи й у цій постанові колегія суддів підстав для відступлення від цієї правової позиції, не вбачає.

Разом з цим, суд першої інстанції, фактично процитувавши в своєму рішенні зміст позовної заяви, не надав належної оцінки обставинам, якими прокурор обґрунтував своє звернення до суду з цим позовом, та не встановив наявність у спірних правовідносинах порушень інтересів держави, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для розгляду справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що всі постанови Верховного Суду, на які посилався прокурор в обґрунтування наявності у третіх осіб права на отримання спірної грошової допомоги, були прийняті у справах за позовом прокурора в інтересах конкретних громадян, а не відповідних державних органах, що мало місце у даній справі, а відтак обставини у порівнюваних справах не є релевантними.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

В силу приписів ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З огляду на викладене вище, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 440/2411/23 є таким, що прийняте з порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення позову без розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 440/2411/23 - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до Відділу освіти Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін