Справа № 520/11045/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 р. Справа № 520/11045/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 05.06.23 по справі № 520/11045/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 520/11045/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки № 100/17546 (вих. № 33/41-5823) від 28.10.2022, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з урахуванням довідки № 100/17546 (вих. № 33/41-5823) від 28.10.2022, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру пенсії.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений законодавством строк.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 520/11045/22 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість оскаржуваної ухвали та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/11045/22 та ухвалити нове судове рішення про передачу заяви на новий судовий розгляд до суду, який ухвалив рішення на користь позивача, для вирішення питання надання звіту про виконання рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує на те, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не дослідив докази, які надав позивач, та які є підтвердженням невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 520/11045/22 набрало законної сили.

На виконання судового рішення від 14.02.2023 у справі № 520/11045/22 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

З долучених до матеріалів справи документів убачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 520/11045/22, а саме з відповіді № 2000-0309-8/60835 від 10.05.2023 та доданого до неї перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року, встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2019 провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмежень максимальним розміром пенсії; з 01.05.2023 пенсія виплачується з урахуванням судового рішення у справі № 520/11045/22.

Отже рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 520/11045/22 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з урахуванням довідки № 100/17546 (вих. № 33/41-5823) від 28.10.2022, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру пенсії, виконано.

У листі за № 2000-0309-8/60835 від 10.05.2023 відповідачем також указано, що за результатом перерахунку позивачу нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 у сумі 425099,82 грн, виплату якої буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

Уважаючи, що перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено у неналежному розмірі, позивач звернувся до суду із відповідною заявою.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив із того, що незгода заявника із проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перерахунком пенсії є предметом окремого спору, а отже позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними. Водночас суд першої інстанції вказав на те, що питання щодо встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду і вирішене рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій зазначено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Водночас необхідним є встановлення існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18.

Колегія суддів ураховує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у цій справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у повному обсязі не виконане, оскільки на момент розгляду судами першої та апеляційної інстанцій повної виплати заборгованості зі сплати пенсії позивачу здійснено не було.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується вчинення відповідачем поступових дій, націлених на виконання рішення суду у цій справі в повному обсязі та, зокрема виконання його в частині здійснення нарахування пенсії позивача за відповідний період, визначення певної суми заборгованості.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду в подальшому, що в разі незастосування процесуальних заходів, про які просить заявник, таке судове рішення залишиться невиконаним.

Водночас зі змісту заяви позивача про встановлення судового контролю, як і зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач фактично не погоджується із перерахунком його пенсії, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023, оскільки вважає, що пенсія позивача має складати 24 328,24 грн, а до виплати призначено 20930,00 грн, тобто відповідач не доплачує 3 398,24 грн, заборгованість з пенсії нарахована без урахування індексації.

Тобто позивач уважає протиправними дії відповідача щодо виконання рішення суду.

Однак колегія суддів зазначає, що такі доводи позивача не дають підстав для застосування статті 382 КАС України.

Так, відповідно до частин першої та шостої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, підлягає застосуванню інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України.

Обставини врахування індексації при перерахунку пенсії не були предметом дослідження під час розгляду справи № 520/11045/22, у рішенні відсутні будь-які висновки суду щодо таких обставин, в цій частині ані позивач, ані відповідач не надавали суду будь-яких пояснень, правових позицій чи доказів. Рішення щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням індексації (певної суми індексації) судом не приймалось.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви позивача в порядку статті 382 КАС України та відсутністю підстав для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Щодо посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини та постанови Верховного Суду, то колегія суддів зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції у цій справі таким рішенням не суперечать.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 по справі № 520/11045/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова