Справа № 947/258/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 947/258/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року, суддя Ішуніна Л.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до інспектора 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтинанта поліції Бабенка О. П., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції в Одеській області Бабенка О.П. про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону та є необґрунтованою, тому що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач інспекторами патрульної поліції не було проінформовано про причину зупинки. Водночас, відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху України обов`язковою та достатньою умовою для вимагання у водія пред`явлення посвідчення водія є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу. За твердженням інспектора Бабенка О. П. посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, яким керував позивач є недійсними, оскільки видані Придністровською республікою, яка не визнана Україною, однак будь-які пояснення щодо законності наданих для огляду документів інспектором не сприймались, також, ним під час розгляду справи не досліджувалося посвідчення водія, з якого було встановлено, що позивач не має права керування транспортним засобом. Крім того, відповідачем не було надано під час розгляду справи та складання постанови жодних належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2022 року замінено неналежного відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенка О. П. на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2022 року вищевказану справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року вищевказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року, позивач ОСОБА_1 , 28 грудня 2021 року о 14:40 год, керуючи транспортним засобом по вул. Добровольського 128/2 у м. Одесі, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, виданого відповідно до чинного законодавства, чим порушив пункт 2.1.(а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року складена інспектором поліції 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенком О. П. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Добровольського, 128/2.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Пункт 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно зі статтею 53 Закону №1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

За приписами ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.2 ст.126 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, інспектором поліції 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенком О. П. 28 грудня 2021 року прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , 28 грудня 2021 року о 14:40 год, керуючи транспортним засобом «SKODA SUPER D» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Добровольського 128/2 у м. Одесі, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, виданого відповідно до чинного законодавства, чим порушив пункт 2.1.(а) ПДР України.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів інспекторів « 4», « 4», « 4», « 4 », « 4 », « 4 », які досліджені судом апеляційної інстанції.

З наданих записів вбачається, що ОСОБА_1 , 28 грудня 2021 року керуючи транспортним засобом по вул. Добровольського 128/2 у м. Одесі, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, позивачем на вимогу інспектора надано саме посвідчення водія видане Придністровською Молдовською Республікою серії 24.11.2018.

Також, заперечуючи висновки відповідача про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, в підтвердження наявності у нього права керування транспортним засобом, надав до позовної заяви посвідчення водія, видане Придністровською Молдовською Республікою.

Відповідно до пп. «а» п. 29.1 ПДР водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968).

У відповідності до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Указом Президії ВР УРСР №2614-VIII від 25.04.1974 р. ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 р.

Віденську Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968р. Республікою Молдова ратифіковано 26.05.1993р.

Таким чином, Україна визнає дійсними на своїй території посвідчення водія, видані Республікою Молдова.

При цьому, Придністровський район, який є складовою Республіки Молдова, не є підписантом Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968р.

Оскільки адміністративно-територіальний устрій Республіки Молдова не містить формування під назвою «Придністровська Молдавська Республіка», тому колегія суддів доходить висновку, що будь-які документи, видані установами зазначеної Придністровської Молдавської Республіки, не можуть вважатися офіційними документами виданими від імені Республіки Молдова чи від її офіційного органу.

Такі висновки колегії суддів узгоджуються з п.30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511), згідно якого особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Тобто, особи які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності, серед іншого, посвідчення водія, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, яке видано саме іноземною державою, а не її окремим територіальним формуванням без статусу держави.

При вирішенні спору колегія суддів, також, враховує, що 23.10.1992р. між Україною та Республікою Молдова укладено Договір про добросусідство, дружбу і співробітництво, згідно зі статтею 5 якого кожна з Високих Договірних Сторін гарантує громадянам іншої Високої Договірної Сторони, а також особам без громадянства, які проживають на її території, незалежно від їх національної належності та інших відмінностей, громадянські, соціальні, економічні і культурні права та свободи до загальновизнаних міжнародних стандартів у галузі прав людини стосовно таких категорій громадян. Кожна із Високих Договірних Сторін захищає права своїх громадян, які проживають на території іншої Сторони, надає їм покровительство і підтримку згідно із загальновизнаними нормами міжнародного права.

Відповідно до Протоколу про взаємне визнання дії на території Придністров`я і Республіки Молдова документів, що видаються компетентними органами сторін, укладеного 16.05.2001 між Придністров`ям і Республікою Молдова, сторони домовились про визнання дії на території обох держав документів, виданих компетентними органами сторін.

Отже, відповідно до міжнародного договору між Україною та Республікою Молдова офіційними на території України можливо вважати лише ті документи, які визнаються офіційними на території Республіки Молдова. Документи Придністровської Молдавської Республіки не визнаються офіційними в Республіці Молдова.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для визнання дійсним на території України посвідчення водія, виданого Придністровською Молдавською Республікою.

Як наслідок, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року, прийнята інспектором поліції 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенком О. П. є законною та підстави для її скасування відсутні.

Щодо копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 10 липня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає, що з досліджених відозаписів, наданих відповідачем, слідує, що позивачем 28 грудня 2021 року під час зупинки транспортного засобу «SKODA SUPER D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вимогу інспектора не було надано посвідчення водія виданого компетентним органом серії НОМЕР_2 . Копію такого посвідчення не було надано і до позовної заяви.

Окрім того, інспектором за допомогою планшетного пристрою та бази «АРМОР» на місці зупинки транспортного засобу позивача було встановлено відсутність у громадянина ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також, представником управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до РСЦ ЕСЦ МВС в Одеській області за вих. №2137/41/13/11/02-22 було направлено запит з метою встановлення наявності/відсутності у громадянина ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно відповіді з РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 04 лютого 2022 року №31/15-518 встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС інформація про видачу посвідчення на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 - відсутня.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки в діях позивача наявний складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, що в повній мірі підтверджує доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 05 грудня 2023 року.