Справа № 140/21396/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/21396/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій на заключення, зроблені в листі директора Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України Світланою Криштоф від 26 червня 2023 року №9/908-23 в частині, що диплом доктора філософії в галузі історії DD № 1735, виданий ОСОБА_1 Міжрегіональною академією управління персоналом, не є документом встановленого зразка, не засвідчує наявність у вказаної особи наукового ступеня в Україні.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного контракту 20 липня 2006 року, він поступив на навчання в докторантуру Міжрегіональної Академії управління персоналом, Міжнародної кадрової Академії та Міжнародного Відкритого Університету (МАУП) в м.Києві. По закінченню навчання 04.97.2008 року позивач захистив дисертацію та отримав диплом доктора філософії в галузі історії серії DD№ 1735.

По місцю його останнього працевлаштування, а саме, в музеї історії сільського господарства Волині-скансен (смт Рокині Луцького району), у позивача виник конфлікт з керівником його теперішньої адміністрації ОСОБА_2 , щодо нарахування позивачу надбавки до зарплати за науковий ступінь, підставою для якої послужило наявний у позивача диплом доктора філософії.

В рамках кримінального провадження на запит Луцької окружної прокуратури, директором Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України п. Криштоф Світланою 26 червня 2023 року за № 9/908-23 була надіслана до Луцької окружної прокуратури письмова відповідь з приводу наявного у позивача диплому доктора філософії в галузі історії DD № 1735.

Позивач вважає, що дії відповідача, викладенні у листі від 26.06.2023 про те, що диплом доктора філософії в галузі історії DD М 1735, виданий ОСОБА_1 Міжрегіональною академією управління персоналом, не є документом встановленого зразка, не засвідчує наявність у вказаної особи наукового ступеня в Україні та не дає їй права на державні гарантії, встановлені законодавством України для наукових працівників, зокрема щодо отримання доплати за науковий ступінь, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 1999р. № 1329 «Про деякі питання визнання в Україні дипломів про присудження наукових ступенів є протиправними.

Позивач зазначив, що освітня програма підготовки докторів філософії була створена у 1996 році з метою запозичення позитивного досвіду європейських країн, в межах неформальної освіти. Утворення подібних освітніх програм не заборонені чинним законодавством України. Крім того, відповідно до положень ст.19 Конституції України існує, так званий, принцип свободи: «дозволено все, що не заборонено законом».

МАУП разом з партнерами (МКА та МВУ) жодним нормативно - правовим актом не були обмежені у праві надавати послуги неформальної освіти, врахувавши досвід світової практики присудження наукових ступенів, зокрема, присудження наукового ступеня доктора філософії PhD та доктора наук (hab), яка здійснюється переважно більшістю навчальних закладів, особливо приватних, в європейських та інших країнах світу.

В той же час вищевказана освітня програма не передбачала присвоєння наукового ступеня кандидата наук, присвоєння якого було передбачено чинним на той час законодавством в межах формальної освіти, оскільки навчання здійснювалось у межах неформальної освіти. Крім того у Дипломі міститься примітка, що «згідно з Міжнародними Конвенціями про освіту рекомендується компетентним органам країн, що підписали Конвенції, або приєдналися до них, визнавати цей диплом, як документ, що надає його власнику право здійснювати професійну діяльність відповідно до наукового ступеня, зазначеного в Дипломі».

Національним законодавством України на момент укладання Контракту навчання в докторантурі МАУП, не була передбачена видача дипломів державного зразка доктора філософії PhD, оскільки Закон України «Про вищу освіту» був прийнятий 01.07.2014 року та набув чинності 06.07.2014 року. Натомість видача диплома доктора філософії Міжнародного зразка не є порушенням діючого законодавства України, а є правом автономного вищого навчального закладу 1У рівня акредитації.

Позивач вказує, що на момент отримання ним диплома доктора філософії в Україні діяв Закон «Про освіту», введений в дію постановою Верховної Ради від 04.06.1991 року з послідуючими змінами. Даний закон не забороняв систему неформальної освіти. Зокрема, МАУП, як навчальний заклад 4-го рівня акредитації не був обмежений у праві надавати послуги неформальної освіти, зокрема, присуджувати наукову ступінь доктора філософії PhD.

Таким чином, видача позивачу диплома доктора філософії не була порушенням діючого законодавства України, а було реалізацією права автономного вищого навчального закладу. Даний вид освіти на момент видачі вищевказаного диплому був неформальною освітою, здобуття якої передбачалося Законом України « Про освіту» (1991 р.).

Також позивач зазначив, що на момент отримання ним диплома доктора філософії, а саме в 2005 році Україна, шляхом підписання Декларації від імені Уряду Україна, приєдналася до Болонської конвенції. Відповідно до даної Конвенції, вищим і єдиним науковим ступенем в системі атестації кадрів вищої кваліфікації стає ступінь доктора філософії. Зважаючи на існуючі розбіжності в трактуванні Закону України та міжнародним договором статусу доктора філософії вважає, що застосуванню підлягає норма міжнародного договору.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , вважає її необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що у 2008 році дипломи доктора філософії видавалися виключно центральним органом виконавчої влади; законодавством України, чинним у 2008 році, заклади вищої освіти не були наділені правом видачі дипломів доктора філософії власного зразка, а тому зміст оскаржуваного листа є правомірним.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі укладеного контракту 20 липня 2006 року, позивач ОСОБА_1 поступив на навчання в докторантуру Міжрегіональної Академії управління персоналом, Міжнародної кадрової Академії та Міжнародного Відкритого Університету (МАУП) в м.Києві. По закінченню навчання 04.97.2008 року позивач захистив дисертацію та отримав диплом доктора філософії в галузі історії серії DD№ 1735.

В рамках кримінального провадження на запит Луцької окружної прокуратури, директором Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України п. Криштоф Світланою 26 червня 2023 року за № 9/908-23 була надіслана до Луцької окружної прокуратури письмова відповідь з приводу наявного у позивача диплому доктора філософії в галузі історії DD № 1735, а саме, що диплом доктора філософії в галузі історії DD М 1735, виданий ОСОБА_1 Міжрегіональною академією управління персоналом, не є документом встановленого зразка, не засвідчує наявність у вказаної особи наукового ступеня в Україні та не дає їй права на державні гарантії, встановлені законодавством України для наукових працівників, зокрема щодо отримання доплати за науковий ступінь, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 1999р. № 1329 «Про деякі питання визнання в Україні дипломів про присудження наукових ступенів».

Дії відповідача позивач вважає протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, визначено, що МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

У 2008 році питання видачі дипломів доктора філософії було врегульовано такими нормативно-правовими актами: постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 1993 р. № 731 «Про видачу іноземним громадянам диплома доктора філософії»; Конвенцією про взаємне визнання еквівалентності документів про закінчення середніх, середніх спеціальних і вищих навчальних закладів, а також документів про присвоєння вчених ступенів і звань, складеною в Парижі 7 червня 1972 року, відповідно до якої кандидат наук є кваліфікацією одного рівня з кваліфікацією доктор з галузі науки (Ph.D).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 вересня 1993 р. № 731: дипломи (англійською мовою) доктора філософії видаються іноземним громадянам, які виїжджають за кордон, за наявності рішення спеціалізованої вченої ради про присудження їм наукового ступеня кандидата наук та підтвердження країною постійного місця проживання здобувача еквівалентності наукових ступенів кандидата наук і доктора філософії; повноваження щодо видачі дипломів доктора філософії у липні 2008 року виконувала Вища атестаційна комісія України; у липні 2008 року видавалися дипломи доктора філософії згідно з описом, затвердженим постановою президії Вищої атестаційної комісії України від 29 січня 1998 року № 1-02/1.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в редакції, чинній у 2008 році, присудження наукового ступеня є державним визнанням рівня кваліфікації вченого. Законом України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року в редакції, чинній у 2008 році, наукові ступені не були віднесені до ступенів вищої освіти, а їх присудження засвідчувало рівень виключно наукової кваліфікації вченого, у зв`язку з чим дія правових норм щодо різних видів освіти на присудження наукових ступенів не поширювалася.

На підставі частини другої статті 59 чинного у 2008 році Закону України «Про вищу освіту» та відповідно до пункту 4 чинного у 2008 році Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2007 р. № 423, документом, що засвідчує присудження громадянам України наукового ступеня, є диплом державного зразка.

Дипломи доктора, кандидата наук виготовлялися відповідно до зразка, затвердженого Кабінетом Міністрів України, і видавалися ВАК. Громадянам України видавалися виключно дипломи кандидата наук, у зв`язку з чим на громадян України дія постанови Кабінету Міністрів України від 15 вересня 1993 р. № 731 не поширювалася. Наведене вказує на те, що видача позивачеві Міжрегіональною академією управління персоналом диплома доктора філософії не відповідає чинному у 2008 році законодавству і тому не засвідчує наявність у нього наукового ступеня. Згідно з абзацом шостим підпункту «г» підпункту 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» документи, що засвідчують наявність наукового ступеня, повинні відповідати нормам та вимогам, передбаченим законодавством.

Диплом доктора філософії в галузі історії DD № 1735, виданий позивачу Міжрегіональною академією управління персоналом у 2008 році, не відповідає законодавству і тому не дає йому права на отримання доплати за науковий ступінь.

Щодо посилання позивача на приєднання України до Болонської конвенції суд зазначає наступне.

Болонські протоколи в частині запровадження ступеня доктора філософії були задекларовані лише в Законі України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року та реалізовані з жовтня 2019 року. Крім цього, Спільна декларація про гармонізацію принципів побудови Європейської системи вищої освіти (25 травня 1998 року, м. Париж) не обмежує держави Європи у формуванні власної системи наукових ступенів або ступенів вищої освіти. Так, в різних державах, крім ступеня доктора філософії (доктора з галузі), існує найвищий науковий ступінь - доктор ґабілітований, що відповідає рівню доктора наук в Україні.

Приєднання України до Болонської конвенції не означало невідкладне застосування європейської практики. Навпаки, таке приєднання лише започаткувало проведення відповідних реформ у сфері освіти і науки. Так, для входження України у єдиний європейський та світовий освітній і науковий простір, а також відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 23 січня 2004 року № 48 було проведено педагогічний експеримент з кредитномодульної системи організації навчального процесу, програма якого передбачала завершення другого його етапу у 2008 році. Впровадження кредитно-модульної системи, зокрема у вищій освіті було застосовано і для підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та відображено в Законі України «Про вищу освіту» (2014). Тому, програма підготовки докторів філософії, яка була створена у 1996 році та про яку згадує позивач у своїй позовній заяві, не могла відповідати європейським вимогам щодо необхідної кількості кредитів ЄКТС, які мав одержати здобувач ступеня доктора філософії. Доводи позивача в цій частині не є достатніми і суд їх до уваги не бере.

Також суд зазначає, що законодавством України, чинним у 2008 році, заклади вищої освіти і, зокрема Міжрегіональна академія управління персоналом не були віднесені до суб`єктів видачі дипломів доктора філософії власного зразка.

Враховуючи, що у 2008 році дипломи доктора філософії видавалися виключно центральним органом виконавчої влади; законодавством України, чинним у 2008 році, заклади вищої освіти не були наділені правом видачі дипломів доктора філософії власного зразка в задоволенні позову позивача про визнання протиправними дій слід відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій, відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти і науки України (01135, місто Київ, проспект Берестейський, 10, ).

Суддя В. Д. Ковальчук