Справа № 160/3795/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/3795/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 в адміністративній справі №160/3795/23 (суддя Дєєва М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У лютому 2023р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 .

10.04.2023 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просив суд: визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01 по 31 грудня 2022 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01 по 31 грудня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно позбавив позивача права на отримання премії та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 мали провести службову перевірку та/або службове розслідування за рапортом командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036 з метою встановлення всіх фактів та обставин невиконання наказу позивачем, його причетності тощо. Проте відповідач цього не здійснив.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року не передбачає підстав для невиплати додаткової винагороди військовослужбовцю. Судом першої інстанції не взято до уваги наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року. Вказаним наказом відповідач прийняв рішення про невиплату позивачу премії на підставі п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року. Предметом позову було ненарахування та невиплата додаткової винагороди, а не премії. Це різні види грошового забезпечення. Умови та порядок виплати додаткової винагороди встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. і норми цієї постанови є імперативними для відповідача. Премія виплачується відповідно до розділу XVI наказу Міноборони № 260 від 07.06.2018 р. і пунктом 1 цього розділу встановлено, що виплата премій військовослужбовцю є правом командира, а не обов`язком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 року №57 відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року Про загальну мобілізацію зарахувати до списків особового складу частини на всі види забезпечення, зарахувати на триразове продовольче забезпечення згідно каталогу продуктів харчування (коефіцієнт 1) з 26 лютого 2022 року та вважати призначеним: солдата ОСОБА_1 ; призваного Покровсько-Тернівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області 25 лютого 2022 року водієм -гранатометником і реактивного артилерійського взводу і реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 . Вважати таким, що з 25 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць, шпк солдат. Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 240% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

04.01.2023 року виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 , відповідно до п. 10 якого, керуючись п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за невихід на службу без поважних причин, самовільне залишення частини, відсутність на службі, вживання алкогольних напоїв, відмова від виконання бойового наказу не виплачувати премію за грудень 2022 року в повному обсязі солдату ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року солдату ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась. Підставою для видання вищезазначених наказів стосовно позивача був рапорт командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036, який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за грудень 2022 року останній отримав виплату у розмірі 7987,08 грн.

Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних учинків.

За приписами частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з частиною першою статі 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Отже, виходячи з приписів наведеної норми проведення службового розслідування не є обов`язковим.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п.9.7 Доручення Міністерства Оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року зазначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п. 10 якого, керуючись п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за невихід на службу без поважних причин, самовільне залишення частини, відсутність на службі, вживання алкогольних напоїв, відмова від виконання бойового наказу не виплачувати премію за грудень 2022 року в повному обсязі солдату ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року солдату ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась.

Підставою для видання вищезазначених наказів стосовно позивача був рапорт командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036.

Наказ від 04.01.2023 №68 позивачем не оскаржувались та не є скасованим.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що після встановлення відповідачем факту відмови від виконання бойового наказу, керуючись вимогами пункту 9 Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, у Військової частини НОМЕР_1 були правові підстави для позбавлення позивача виплати додаткової винагороди.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров