Справа № 600/3296/23-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3296/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

05 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень за період зі 01.11.2022 року по 08.11.2022 року, із 12.12.2022 року по 26.12.2022 року, із 05.01.2023 року по 12.04.2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень за період зі 01.11.2022 року по 08.11.2022 року, із 12.12.2022 року по 26.12.2022 року, із 05.01.2023 року по 12.04.2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в ході якої, позивач 30 жовтня 2022 року під час ворожого обстрілу отримав травму - закритий перелом V п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. У період з 01.11.2022 по 08.11.2022 року, із 12.12.2022 по 26.12.2022 року, із 05.01.2023 по 12.04.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою 30.10.2022 року травмою. Однак у вищевказані періоди позивачу не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку до 100000 грн. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, оскільки на його думку, він набув право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн у зв`язку з пораненням, пов`язаним і захистом Батьківщини, за період перебування на стаціонарному лікуванні.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наполягає на тому, що підставою для відмови у задоволенні позову була формальна підстава щодо невидання відповідачем по справі довідки про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини згідно додатку 5 Положення №402. Відтак, на думку позивача, його право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, не може порушуватися (залишатися нереалізованим) через формальні недоліки, які не залежать від його волі.

06.11.2023 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її вимоги без задоволення.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно первинної медичної картки від 30 жовтня 2022 року, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав травму, діагностовану як закритий перелом V п`ясної кістки правої кисті.

Відповідно до епікризу до історії хвороби №7189 ОСОБА_1 в період з 01.11.2022 по 08.11.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КП ЦМЛ м. Олександрії ОМР.

Згідно довідки військово-лікарської комісії Комунального підприємства "Центральна міська лікарня м. Олександрії" Олександрійської міської ради №99 від 08 листопада 2022 року діагноз ОСОБА_1 - закритий перелом V п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Травма так, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини справи не надана).

09 грудня 2022 року позивачу видано направлення №2656/к на консультацію до травматолога, ЛОРа, окуліста.

Наказом №253 від 12 грудня 2022 року передбачено, що ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у ОКНП "Чернівецька обласна клінічна лікарня".

У відповідності до наказу №267 від 26 грудня 2022 року позивач вважається таким, що прибув з ОКНП "Чернівецька обласна клінічна лікарня" і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно наказу №4 від 04 січня 2023 року позивач вибув у військову частину НОМЕР_4 .

Водночас наказом №68 від 09 березня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 вважається таким, що прибув з військової частини НОМЕР_4 і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу №68 від 09 березня 2023 року позивач вибув у ОКНП "Чернівецька обласна клінічна лікарня".

В період з 23 січня 2023 року по 09 березня 2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ЦХПНР ЧОПЛ.

09 березня 2023 року позивач потворно проходив стаціонарне лікуванні в ОКНП "ЧОДЛ" до 22 березня 2023 року.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати відповідь про підстави і причини не нарахування та невиплати позивачу щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди у зв`язку з пораненням.

Відповідач листами від 11 лютого 2023 року №25/2 та від 26 березня 2023 року №5220 повідомив представника позивача, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 поранення (контузії, каліцтва) та інші пошкодження внаслідок ведення бойових дій не отримував. Про отримання травми 30.10.2022 року своїм командирам (начальникам) не доповідав.

Вважаючи протиправною допущену відповідачем бездіяльність щодо невиплати позивачу додаткової грошової винагороди за період перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в України, які триває й досі.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" та постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168", яка застосовувалася у період з 18.10.2022 по 20.01.2023) установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 (редакція якої застосовувалася у період з 18.10.2022 по 20.01.2023) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" внесено зміни до Постанови №168, відповідно до яких абзац п`ятий став абзацом шостим у наступній редакції:

"Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії".

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" внесено зміни до пункту 2-1 Постанови №168, згідно яким установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Водночас порядок виплати таких виплат встановлюються керівниками відповідних державних органів та міністерств.

На виконання вимог Постанови №168 порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн на період дії воєнного стану був урегульований окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2023 року (застосовувався в період до 01 лютого 2023 року) та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, далі Порядок №260, застосувався в період після 01 лютого 2023 року).

Пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Аналогічна норма міститься в пункті 7 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2023 року від 23 червня 2023 року.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, далі - Положення №402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

За приписами пунктів 21.1 та 21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

З системного аналізу наведених норм слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Водночас підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) саме під час захисту Батьківщини, що належним чином зафіксовано, зокрема, довідкою відповідно до додатку 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, також, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо допущення відповідачем протиправності бездіяльність, яка виявилась у ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень за спірний період, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем не було надано до позову довідку про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини згідно додатку 5 Положення №402.

При цьому, відповідно до наявних в матеріалах справи копій листів військової частини НОМЕР_1 від 11 лютого 2023 року №25/2 та від 26 березня 2023 року №5220, ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 поранення (контузії, каліцтва) та інші пошкодження внаслідок ведення бойових дій не отримував. Про отримання своєї травми командирам не доповідав, а відтак, військовою частиною, в якій проходив службу позивач, не видано і відповідного наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва ОСОБА_1 на підставі якої повинна видаватись згадана довідка про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до п.21.5. Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті "в" цього пункту.

Так, відповідно до довідки ВЛК №99 від 08 листопада 2022 року у ОСОБА_1 "ТРАВМА, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби". Довідка про обставини травми не надана.

Аналіз наявних у справі доказів дає підстави для обґрунтованого висновку, що травма, отримана ОСОБА_1 під час проходження військової служби, не є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана обставина є ключовою для вирішення даної справи, оскільки саме за наявності документального підтвердження отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаної із захистом Батьківщини у позивача виникає право на отримання додаткової винагороди відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168.

Натомість, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, оскільки, відповідач заперечує, що позивач отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини, на підтвердження чого надано належні та допустимі докази, на спростування чого апелянтом не наведено належної мотивації.

Більше того, посилання апелянта на те, що підставою для відмови у задоволенні позову була формальна підстава щодо ненадання саме відповідачем довідки про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що позивач звертався за отримання вказаної довідки і відповідач чинив би протиправні перешкоди у її отриманні.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність довідки про отримання поранення, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, яка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командира про виплату додаткової винагороди, та відсутність таких наказів щодо позивача, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання спірної додаткової грошової винагороди в період перебування його на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 08.11.2022 року, із 12.12.2022 по 26.12.2022 року, із 05.01.2023 по 12.04.2023 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.