Справа № 200/4791/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року справа №200/4791/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 200/4791/22 (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач), згідно з якого просив: визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) стосовно невключення до складу грошового забезпечення позивача винагороди за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки, компенсації за невикористану додаткову відпустку; зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що під час проходження військової служби та звільнення з неї нарахування і виплата позивачу грошового забезпечення здійснювались із порушенням норм чинного законодавства.

Зокрема, як вказує позивач, відповідачем при нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправно не було включено до складу грошового забезпечення винагороду за участь в АТО/ООС.

Позивач вважає дії відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки і компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 200/4791/22 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 грошової винагороди за участь в АТО/ООС під час нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку. Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на таке.

При нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку за розрахунок береться місяць, у якому військовослужбовця звільняють з військової служби, та розрахунок складається з постійних витрат, а саме - з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби премії, додаткової премії.

Отже, на думку відповідача, винагорода за участь в АТО/ООС не входить у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У період з січня 2018 року по серпень 2020 року позивач проходив військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що підтверджується відповідними витягами з наказів по особовому складу.

Під час проходження військової служби, у період з 04.01.2018 року по 30.04.2018 року, позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Крім того, у період з 01.05.2018 року по 01.08.2020 року позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у м. Краматорськ Донецької області.

Вказані обставини підтверджуються виданою позивачу відповідною довідкою № 12/516 від 14.08.2020 року, підписаною командиром Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з відомостями, які містяться у витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України "Про особовий склад" від 30.07.2020 року № 286-ОС, ОСОБА_1 , який звільнений у запас за наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2020 року № 412-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) на підставі пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", був виключений зі списків особового складу загону та усіх видів забезпечення з 01.08.2020 року.

Як видно з цього наказу, вислуга років позивача станом на 01.08.2020 року становить: - календарна - 25 років 5 днів; - пільгова - 11 років 11 місяців 18 днів; - загальна - 36 років 11 місяців 23 дні.

Даним наказом установлено виплатити позивачу, зокрема: - винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду - за 31 день липня 2020 року та 1 день серпня 2020 року; - грошову компенсацію за частину невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік тривалістю 16 календарних днів; - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік; - одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 25 календарних років.

За вказаними у наказі відомостями, матеріальна допомога на оздоровлення за 2020 рік позивачу виплачена.

25.08.2020 року представником позивача на адресу відповідача був направлений запит щодо надання інформації та документів відносно позивача.

Листом від 10.09.2020 року № 12/6071 відповідачем, на запит представника позивача, було надано відповідну інформацію та документи.

Із цих документів, зокрема, особистих карток грошового забезпечення, позивачу стало відомо, що під час нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку до складу його грошового забезпечення не було включено винагороду за участь в АТО/ООС.

Позивач вважає дії відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в АТО/ООС під час нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки і компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Також, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за: безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №188 від 18 березня 2016 року (далі Інструкція №188), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем проходження служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів начальників вищого рівня.

Пунктом 1 розділу 2 Інструкції №188 встановлено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення НБО чи в АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильницького заволодіння зброєю, бойовою технікою, залежно від місця такої участі виплачується винагорода у таких розмірах:

на контрольних постах, контрольних пунктах в`їзду-виїзду, в акваторії Азовського моря в межах Донецької області та інших об`єктах (у тому числі військовослужбовцям оперативно-розшукових, розвідувальних підрозділів, підрозділів внутрішньої та власної безпеки Держприкордонслужби, закріплених в установленому порядку за ділянками відповідальності), які знаходяться на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону, 17000 грн; в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО), проведення заходів із забезпечення НБО 6500 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Інструкції №188 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду, у разі одночасного дотримання таких умов: залученні до участі у воєнних конфліктах, проведенні АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання; перебувають у районі воєнного конфлікту, АТО, проведення заходів із забезпечення НБО, інших заходів в умовах особливого періоду.

Підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду є витяг із наказу органу військового управління (штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення (виключення) його до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у зазначених заходах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції висновувався наступним.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294), яка діяла до 28.02.2018 року включно, а також пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 (далі - Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з: - посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням; - щомісячних (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) додаткових видів грошового забезпечення; - одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

17.07.1992 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Постанова КМУ № 393).

Згідно з положеннями пункту 10 Постанови КМУ № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються із служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу 3 частини 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки.

Згідно з підпунктом 6 пункту 8 розділу V Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558), грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день його виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Системний аналіз положень статей 9, 10-1, 15 Закону № 2011-ХІІ, пункту 10 Постанови КМУ № 393 та пункту 8 розділу V Інструкції № 558 дозволяє зробити висновок про те, що одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення і грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки виплачуються у розмірах, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

У справі, що розглядається судом, спірним питанням є склад грошового забезпечення, яке мало бути враховане при обрахунку розмірів належних позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Як вже було зазначено раніше, відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, пункту 1 Постанови КМУ № 1294 та пункту 2 Постанови КМУ № 704 (які діяли у період існування спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавки, доплати та винагороди, які мають постійний характер.

З наданих до матеріалів справи копій особистих карток грошового забезпечення судом установлено, що у період з січня 2018 року по серпень 2020 року позивачу нараховувалася та виплачувалася винагорода за участь в АТО/ООС.

Отже, вказана вище винагорода за участь у АТО/ООС нараховувалася та виплачувалася відповідачем позивачу протягом усього періоду проходження позивачем військової служби в НОМЕР_4 прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, тобто мала постійний (систематичний) характер.

Виходячи з наведеного, винагорода позивача за участь у АТО/ООС мала бути включена до складу його грошового забезпечення як постійна (систематична) виплата.

Аналогічні за своїм змістом висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 14.04.2020 року у справі № 820/3719/18, від 09.06.2022 року у справі № 200/11472/20-а, які враховуються судом під час розгляду цієї справи.

З огляду на викладене вище, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо тимчасового (не постійного) характеру виплат винагороди за участь позивача у АТО/ООС.

Водночас, з матеріалів справи слідує, що винагороду за участь у АТО/ООС до складу грошового забезпечення позивача, з якого було обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2020 роки та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки позивачу, не включено.

За даних обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідачем протиправно не включено винагороду за участь у АТО/ООС до складу грошового забезпечення позивача при нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 частини другої статті 15 цього ж закону визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

Отже, законом розміри грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні визначено у розмірі МІСЯЧНОГО грошового забезпечення.

При цьому розмір МІСЯЧНОГО грошового забезпечення цим законом не визначений.

Термін місячне грошове забезпечення визначено в пункті 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за № 854/32306, що діяла на час нарахування та виплати спірних допомог та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій:

«Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія)».

Оскільки розмір МІСЯЧНОГО грошового забезпечення Законом № 2011-ХІІ не встановлений, його визначення вказаною вище Інструкцією не суперечить акту вищої юридичної сили, тому приписи цієї Інструкції підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Пунктом 5 глави 5 розділу IV Інструкції № 558 визначено, що розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 6 глави 5 розділу IV Інструкції № 558 передбачено, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

В Інструкції № 558 відсутнє посилання на винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (винагорода АТО/ООС).

Щодо правової природи спірної винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

В постанові від 10 травня 2023 року справа №240/6857/20 Верховний Суд зазначив:

«17. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, то Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, відступив від правового висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 420/1232/16, постанові від 30.11.2018 у справі № 415/6132/16 та дійшов висновку, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира. За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ».

При цьому Верховний Суд не взяв до уваги посилання позивача як на підставу касаційного оскарження на те, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді цієї справи не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, у якій Верховний Суд сформулював висновок про складові грошового забезпечення при обрахунку соціальної виплати (п.11).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, в ухвалі від 11 жовтня 2023 року в справі № 607/1662/21 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

З огляду на викладене апеляційний суд не бере до уваги враховані місцевим судом висновки, які були викладені Верховним Судом у постановах від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, від 09.06.2022 у справі № 200/11472/20-а (в якій також є посилання на постанову від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18), а враховує під час розгляду цієї справи висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, згідно яких винагорода АТО/ООС не є постійною і не має систематичного характеру, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення.

Отже, ця винагорода не є складовим елементом МІСЯЧНОГО грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір матеріальної допомоги на оздоровлення.

Більш того, висновки місцевого суду про те, що вказана вище винагорода за участь у АТО/ООС нараховувалася та виплачувалася відповідачем позивачу протягом усього періоду проходження позивачем військової служби, тобто мала постійний (систематичний) характер, не відповідають матеріалам справи.

З наданих до матеріалів справи копій особистих карток грошового забезпечення апеляційним судом, як і судом першої інстанції, установлено, що винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачувалась - за 31 день липня 2020 року та 1 день серпня 2020 року;

Тобто, протягом цього періоду позивачу НЕ щомісяця нараховувалася та виплачувалася винагорода за участь в АТО/ООС; а коли виплачувалась, її розмір не був сталим щомісяця.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 200/4791/22 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 200/4791/22 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення 05 грудня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв