Справа № 502/2309/23
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/2309/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспектор 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області

лейтенант поліції Грушко Євген Сергійович

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В позові позивач на обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, 05.11.2023 року приблизно о 11 годині 03 хвилині, рухався на автомобілі марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак « НОМЕР_1 », по дорозі «М-05» Київ Одеса, в межах Роздільнянського району Одеської області, де був зупинений інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Одеській області лейтенантом поліції Грушко Євгеном Сергійовичем. Причиною зупинки, на погляд посадової особи, слугувало те, що його транспортний засіб рухався зі швидкістю 84 км/год в зоні дії державного знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 34 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом «TrueCam» ТС008402, чим порушив п. 12.9.б ПДР України. Внаслідок чого, відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8081776, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказана постанова є протиправною в зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, порушенням відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та постановлення оскаржуваної постанови відповідачем були грубо порушені його права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а відтак вона підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. При русі транспортного засобу, поліцейський здійснював відеофіксацію із зустрічної смуги руху (тобто по діагоналі), при цьому тримаючи пристрій TruCam в руці, що в свою чергу дало похибку показників внаслідок вібрації приладу. Прилад «ТС008402» під час використання не був розміщений стаціонарним вмонтованим способом, як того вимагає стаття 40 Закону України «Про національну поліцію», а тримався відповідачем у руках. Більш того, відповідач рухав прилад «TruCam ТС008402» спрямовуючи його спочатку в одному напрямку руху, потім в іншому. Таким чином, враховуючи відповідну обстановку, та спосіб вимірювання неможливо встановити, що саме транспортний засіб під керуванням позивача рухався з відповідною швидкістю. Крім того, йому не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені статтею 268 КУпАП. Також, одним із найважливіших прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є право на правничу допомогу, чого посадова особа йому не забезпечила. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Але постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8081776 від 05.11.2023 року, винесена інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Одеській області лейтенантом поліції Грушко Євгеном Сергійовичем - винесена не повноважною посадовою особою, оскільки згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 08.11.2022 року і дійсного до 08.11.2026 року ОСОБА_2 є старшим лейтенантом поліції. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. В зв`язку з зазначеним, позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8081776 від 05.11.2023 року, винесену посадовою особою інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Одеській області лейтенантом поліції Грушко Євгеном Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по адміністративній справі у відношенні нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити та стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,6 грн.

На призначену дату та час розгляду справи 30.11.2023 р. о 15:00, представник відповідача та третя особа, повідомлені відповідно до положень чч. 1-2 ст. 268 КАС України, не з`явились та відзив на адміністративний позов чи пояснення третьої особи не подали.

Натомість представник відповідача 30.11.2023 р. подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою підготовки відзиву та подання доказів.

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 268 КАС України встановлений 10-денний строк для розгляду справи, який обчислюється з дня відкриття провадження у справі, суд з метою реалізації вищенаведених прав відповідача та з`ясування всіх обставин у справі, відклав розгляд справи на 07.12.2023 р. о 14:30 з викликом учасників справи в судове засідання.

На призначену дату та час розгляду справи 07.12.2023 р. о 14:30, представник відповідача та третя особа, повідомлені відповідно до положень чч. 1-2 ст. 268 КАС України, повторно не з`явились та відзив на адміністративний позов чи пояснення третьої особи не подали.

Приймаючи до уваги, що суд створив умови стороні відповідача та третій особі для реалізації їх прав на участь в судовому засіданні, подання заяв по суті справи та доказів, проте вони відповідним правом не скористались, враховуючи скорочений строк розгляду відповідної категорії справ, суд з урахуванням заяви позивача від 07.212.2023 р. про розгляд справи за його відсутності та відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, провів розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Проаналізувавши обґрунтування адміністративного позову, дослідивши додані до нього докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

05.11.2023 р. інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Одеській області лейтенантом поліції Грушко Євгеном Сергійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8081776, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, яке виразилось у тому, що він 11 годині 03 хвилині, рухався на автомобілі марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак « НОМЕР_1 », по дорозі «М-05» Київ Одеса, в межах Роздільнянського району Одеської області зі швидкістю 84 км/год в зоні дії державного знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 34 км/год, чим порушив п. 12.9б ПДрУ, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається з відповідної постанови, швидкість транспортного засобу вимірювалась приладом «TruCam ТС008402».

При ухваленні рішення судом були застосовані наступні правові норми:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»; при цьому лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 N 11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Окрім того, як зазначав у позові позивач, поліцейським під час розгляду справи не роз`яснювалися йому права, передбачені ст. 268 КпАП України, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано.

Такі обставини, на переконання суду, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

За наведених обставин, оскаржувана постанова винесена з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.9 (б) ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду відзив на позовну заяву та жодних доказів щодо підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, окрім самої постанови, однак вона є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав, оскільки відповідачем не виконаний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАТ № 8081776 від 05.11.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП з закриттям справи про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 268, 269, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, ч. 1 ст. 122, ст. ст. 251, 268, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8081776 від 05.11.2023 року, винесену посадовою особою - інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Одеській області лейтенантом поліції Грушко Євгеном Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає в АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код за , 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2Д) 1073,60 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников