Справа № 560/18674/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18674/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

05 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернувся до суду з позовом до управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просив скасувати постанову від 20.09.2023 ВП №72450355 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення суду виконано відповідно до вимог чинного законодавства. Правовідносини, врегульовані рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №560/702/23 щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , вирішені до моменту внесення змін до пенсійного законодавства, зокрема зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №560/702/23, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01 грудня 2019 року.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 05.07.2023 здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.12.2019 склав 18546,21 грн.

Водночас, згідно перерахунків пенсії від 05.07.2023, розмір пенсії ОСОБА_1 склав

- з 01.12.2021 - 20664,61, до виплати - 19340,00, з урахуванням максимального розміру пенсії;

- з 01.03.2022 - 23109,21, до виплати - 19340,00, з урахуванням максимального розміру пенсії;

- з 01.03.2023 - 24672,81, до виплати - 20930,00, з урахуванням максимального розміру пенсії.

Постановою державного виконавця від 20.09.2023 за невиконання рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в сумі 5100 грн.

У цій постанові вказано, що 08.09.2023 на адресу відділу надійшла заява стягувача, відповідно до якої встановлено, що боржником рішення суду не виконується, так як проводиться виплата пенсії без врахування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/702/23, а з обмеженням граничного розміру пенсії.

Станом на 20.09.2023 рішення суду не виконано, підстав для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження - відсутні.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з часу прийняття рішення у справі №560/702/23 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром, змін не зазнавало.

Висновки суду у справі №560/702/23 щодо перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру є обов`язковими не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням третьої особи, включаючи подальші перерахунки пенсії.

Зважаючи на це, пенсійний орган не має права повторно обмежувати максимальним розміром розмір пенсії третьої особи, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За приписами 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Згідно із ч.1-2 ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу наведених норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником. Водночас, боржник повинен доводити саме державному виконавцю про вжиті заходи, а останній, в свою чергу, повинен перевірити надані документи та вирішити питання про наявність чи відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності винесення постанову від 20.09.2023 ВП №72450355 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, колегія суддів зважає на таке.

Так, апелянт наполягає на тому, що правовідносини, врегульовані рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №560/702/23 щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, вирішені до моменту внесення змін до пенсійного законодавства, а саме зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (01.12.2021).

Водночас, боржник на виконання рішення суду у справі №560/702/23 зобов`язаний був здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судове рішення у справі №560/702/23 має преюдиційний характер. Відповідач під час проведення наступних перерахунків пенсій ОСОБА_1 не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні, що набрало законної сили. Виплати за рішенням суду, яким зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15.05.2019 №2-р(ІІ)/2019 зазначив, що беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення)

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019; абзац четвертий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 №10-р/2020).

Конституційний Суд України у рішенні від 1 березня 2023 року № 2-р(ІІ)/2023 зазначає, що з принципу правовладдя та вимоги утвердження й забезпечення права особи на судовий захист в адміністративному судочинстві випливає обов`язок держави забезпечити також обов`язкове виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, задля реального захисту та поновлення її прав, свобод, інтересів, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами. Невиконання державою цього обов`язку суперечить приписам пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 1291 Конституції України та призводить до порушення права особи на судовий захист, підриває дієвість адміністративного судочинства, а отже, є несумісним із принципом правовладдя, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України. (абзаци перший, другий, четвертий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Ураховуючи те, що право ОСОБА_1 на виплату пенсії без її обмеження максимальним розміром встановлено чинним законодавством України та є відповідне судове рішення у справі №560/702/23, яке вступило в законну силу, то у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні підстави для обмеження розміру пенсії максимальним розміром у разі, якщо чинне на момент проведення такого перерахунку пенсії законодавство не зазнало відповідних змін.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що з часу прийняття рішення у справі №560/702/23 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром, змін не зазнавало, а тому висновки суду у справі №560/702/23 щодо перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру є обов`язковими не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням третьої особи, включаючи подальші перерахунки пенсії.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що твердження позивача про виконання в повному обсязі рішення суду у справі №560/702/23 є безпідставним.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв у відповідності до вимог Закону №1404 і доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.