Справа № 400/3876/22
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 р. № 400/3876/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з вимогами про скасування Наказів: № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується позивача; № 195 о/с від 06.03.2022 року «Про звільнення»; та поновлення на службі в поліції.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що на момент притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення 06.03.2022 року, він не знаходився в місті Миколаєві, вважав, що його звільнено зі служби відповідно до поданого ним рапорту від 17.01.2022 року. Про призначення та проведення службового розслідування не знав, порядок проведення службового розслідування відповідачем був порушений. Так, позивача не було поставлено до відома про початок та про проведення службового розслідування, службове розслідування з подальшим звільненням було проведено в один день - 06.03.3022 року, матеріали службового розслідування у Відповідача відсутні. З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та з наказом про звільнення позивача не було ознайомлено. Про факт свого звільнення внаслідок реалізації наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з невиходом на службу в період з 24.02.2022 по 06.03.2022 року Позивач дізнався тільки після отримання відповіді на адвокатський запит, у зв`язку з чим і просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення з даним позов. Всі вище перелічені процесуальні порушення свідчать про неправомірні, свавільні дії з боку Відповідача, які порушують права позивача, а відтак, позивач вважає, що оскаржувані Накази належать скасуванню та просить суд поновити його на службі в поліції.

22.08.2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху через пропуск строків звернення до суду.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року позовну заяву повернуто Позивачеві.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2023 року Ухвалу суду від 17.10.2022 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

11.04.2023 року Ухвалою суду визнано причини пропуску Позивачем строку звернення до суду поважними та поновлено пропущений строк (т. 1 а. с. 100-101).

11.04.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного призовного провадження з викликом сторін (т. 1 а. с. 104-105).

27.04.2023 року від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву (т. 1 а. с. 116-128) та заява про виклик у судове засідання свідків. У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані а просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник Відповідача зазначає, що через повномасштабну збройну агресію РФ на території України 24.02.2023 року всі поліцейські повинні були знаходитися за місцем дислокації свого підрозділу. Позивач 24.02.2022 року не з`явився по тривозі, слухавку не брав, про своє місце знаходження нікого не повідомив. 06.03.2023 року було призначено та проведено службове розслідування за фактом відсутності на службі Позивача в період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року, за висновками якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, видано відповідний Наказ № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який реалізований Наказом № 195 о/с від 06.03.2022 року «Про звільнення» - Позивача звільнено зі служби. Стислі терміни проведення службового розслідування обумовлюються введенням воєнного стану в країні. Матеріали службового розслідування відносно позивача втрачені через пошкодження будівлі (де вони зберігалися) після влучання снаряду. В тому числі, постраждала комп`ютерна техніка, де можливо могли зберігалися матеріали службового розслідування в електронному вигляді, а відтак, відновити повністю матеріали службового розслідування неможливо. Згодом було відновлено наказ про призначення службового розслідування та за допомогою журналів № 247, №239, графіку несення служби, книги № 25 (видачі та приймання зброї), книги нарядів № 238 було з`ясовано фактичні обставини справи та встановлено, що до інспекції по особовому складу направлялися акти про відсутність ОСОБА_1 з 24..02.202 року по 06.03.2022 року на службі. Все це є доказом того, що ОСОБА_1 не був присутнім на службі у період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року, що є дисциплінарним проступком у розумінні Дисциплінарного статуту. Відповідач вважає, що при винесенні оскаржуваних наказів діяв у межах та в спосіб, визначений законом, а відтак, позовні вимоги не належать задоволенню.

08.05.2023 року від представника Позивача адвоката Бердникової К.О. на адресу суду надійшла заява про відвід судді Лісовської Н.В. (т. 1 а. с. 236).

10.05.2023 року Ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Лісовської Н.В. та справу передано для визначення складу суду відповідно до ч. 1 ст. 31 КАС України (т. 1 а. с. 240-241).

10.05.2023 року Ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про відвід судді (т. 1 а. с. 246-247).

15.11.2023 року від представників сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 2 а. с. 152; 202; 203).

Вислухав у судових засіданнях пояснення сторін та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідив письмові докази, що містяться у справі, судом встановлено:

Капітан ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області.

17.01.2022 року Позивач подав рапорт по команді на ім`я Начальника ГУ НП в Миколаївській області С. Шайхета про звільнення, рапорт був погоджений Начальником відділення поліції № 4 Михайлом Чорним (т. 2 а. с. 24).

06.03.2022 року наказом № 429 було призначено службове розслідування у зв`язку з надходженням зі структурних та відокремлених підрозділів інформації про відсутність на службі деяких поліцейських, у тому числі й у зв`язку з відсутністю на службі ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 06.03.2022 року (т. 1 а. с. 146-147).

06.03.2022 року п. 3 Наказу Начальника ГУНП в Миколаївській області № 430 капітана поліції ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, порушенні вимог ст. ст.18, 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п.5 розділу 1 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, що призвело до самоусунення від виконання службових та відсутності на службі без поважних причин у робочі дні, починаючи з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року (всього 11 днів) (т. 1 а. с. 133-144).

Наказом Начальника ГУНП в Миколаївській області № 195о/с від 06.03.2022 року у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» капітана ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (т. 1 а. с. 54).

В матеріалах справи міститься лист Начальника УГІ ГУНП в Миколаївській області Миколи Пономаренка № 8769/43-2023 від 21.04.2023 року про неможливість надання до суду матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 , яке було призначено та проведено на виконання Наказу № 429 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» через те, що вони пошкоджені та відновленню не підлягають. (т. 1 а. с. 151-152).

У томі 1 а. с. 156-232 судової справи містяться документи, які надані Відповідачем на вимогу суду, щодо підтвердження факту відсутності ОСОБА_1 на службі у період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року:

- витяг з журналу № 247 «Реєстрації вхідних документів та документів створених установою» (де за вихідним № 1251 від 06.03.3022 року до ГУНП був скерований Акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року);

- Графіки несення служби ВП 4 Миколаївського РУП;

- витяг з журналу № 239 «Реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю;

- витяг з книги № 25 видачі та приймання зброї (з якого вбачаються, що в період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року ОСОБА_1 зброю не отримував);

- витяг з книги № 238 нарядів відділення №4 (з якого вбачається, що в період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року ОСОБА_1 не був поставлений в наряд).

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 - це особи, які безпосередньо проводили службове розслідування, оскільки є членами інспекції по особовому складу ГУ НП. Свідки пояснили, що при проведенні службового розслідування інспекцією був взятий до уваги Акт від 06.03.2022 року про відсутність Позивача на службі в період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року та пояснення керівництва ВП №4. У Вашуріна Д.О. пояснення не відбиралися, хто саме повинен був телефонувати ОСОБА_1 та викликати його для надання пояснення свідки чітко відповісти не змогли. Оскільки з ОСОБА_1 не було зв`язку, склали Акт про ненадання ОСОБА_1 пояснень при проведенні службового розслідування. З матеріалами службового розслідування Позивача ніхто не знайомив. З Наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності члени дисциплінарної комісії ОСОБА_1 не ознайомлювали.

Судом встановлено, що Акт про відсутність на службі ОСОБА_1 що у період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року складав ОСОБА_4 , який в обіймав посаду заступника начальника ВП № 4.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року обіймав посаду заступника начальника ВП № 4, про подання Рапорту на звільнення Позивачем 17.01.2022 року був обізнаний, про причини незадоволення цього рапорту пояснити нічого не може.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 - інспектор кадрового забезпечення, пояснила, що останній раз ОСОБА_1 був на службі 27.12.2021 року, оскільки з цієї дати до 23.01.2022 року він знаходився у відпустці. Про те, що 17.01.2022 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення знала, але наказу керівника про звільнення внаслідок задоволення цього рапорту до відділу кадрів не надходило. ОСОБА_1 попереджав її, що з 25.01.2022 року знаходиться на лікарняному, але лікарняний ОСОБА_1 до відділу кадрів ГУНП не надавав. В період з 24.01.2022 по 06.03.2022 року ОСОБА_8 був протабельований, як працюючий співробітник та отримав заробітну плату. Після отримання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності саме ОСОБА_7 за допомогою телефонного мессенджера скинула ОСОБА_1 . Наказ про звільнення ОСОБА_1 повинен був відправити співробітник ГУ НП Романовський.

Для вирішення даної справи підлягає встановленню, зокрема, дотримання відповідачем визначеного законодавством порядку призначення, проведення, оцінки, затвердження висновків службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення.

Щодо підстав для проведення нового службового розслідування.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частини перша, третя та четверта статті 14 Дисциплінарного статуту визначають, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини сьомої статті 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Повноваження керівників щодо застосування дисциплінарних стягнень регулюються частинами сьомою, восьмою статі 20 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно вказаних норм, керівник, який перевищив надані йому дисциплінарні повноваження, несе відповідальність відповідно до цього Статуту. Дисциплінарне стягнення, застосоване з порушенням вимог цього Статуту, скасовується як незаконне керівником, який його застосував, або прямим керівником. Протягом двох місяців з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його скасувати, пом`якшити або застосувати суворіше дисциплінарне стягнення, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час проведення службового розслідування відповідачем не відібрано пояснень у поліцейського, Позивача не ознайомлено належним чином з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування проведено з порушенням порядку проведення службового розслідування, оскільки фактично членами дисциплінарної комісії висновок про відсутність позивача на службі без поважних причин зроблений на підставі Акту від 06.03.2022 року.

Слід зауважити, що Акт про відсутність на службі ОСОБА_9 , наказ про призначення службового розслідування, проведення службового розслідування, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та Наказ про звільнення були винесені всі в один день 06.03.2022 року, що цілком виключає таку обов`язкову складову проведення службового розслідування та прийняття рішення за результатами проведеного службового розслідування, як встановлення об`єктивних обставин справи.

Окрім того, у Відповідача відсутні самі матеріали службового розслідування. Відповідачем не надано до суду Акту про знищення матеріалів службового розслідування внаслідок руйнування стелі будівлі. Суд критично оцінює позицію відповідача, яка зводиться до того, що наявність показань свідків (членів дисциплінарної комісії) є достатнім та допустимим доказом проведення службового розслідування з дотриманням порядку.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

У даному випадку, дії відповідача стосовно проведення службового розслідування не можуть вважатися судом такими, що переслідували законну мету захисту прав позивача, а свідчать про те, що відповідач діяв поза межами повноважень, визначених Конституцією та законами України, з метою звільнення Позивача зі служби в поліції.

Щодо строків застосування дисциплінарних стягнень.

У відповідності до частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно частин першої-другої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування, зокрема, зазначаються: підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

В силу вимог частин першої та другої статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

З аналізу викладених норм слідує, що:

1) накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника;

2) висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції;

3) дисциплінарне стягнення на поліцейського може бути накладено не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку, який у разі проведення службового розслідування, вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Як зазначено вище, відносно позивача проведено службове розслідування, в рамках якого надавалася оцінка факту відсутності на службі Позивача, невиконання ним службових обов`язків у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України. Однак висновки службового розслідування відсутні.

Також суд наголошує, що Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутність на службі у період з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року, в той же час судом у судовому засіданні встановлено, відповідно до показань свідка ОСОБА_7 - інспектора кадрового забезпечення, що ОСОБА_1 протабельований як такий що перебував на службі з 24.02.2022 року (день виходу з відпустки) по 06.03.2022 року, та отримав грошове забезпечення за січень та лютий 2022 року в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується Позивачем, підтверджено показаннями свідка ОСОБА_7 , що останній день фактичного перебування Позивача на службі був 27.12.2021 року, після чого він був у відпустці до 23.01.2022 року та більше на службу не виходив.

В матеріалах справи міститься листок непрацездатності, де зазначено період хвороби позивача з 25.01.2022 по 23.02.2022 року (т. 2 а. с. 25), але цей листок непрацездатності Позивач не надавав до відділу кадрового забезпечення ні ВП № 4, ні ГУ НП, у табелі відпрацьованого часу цей час зазначено як такий, що повивач перебував на службі.

Оскільки Акт про відсутність на службі , який складено заступником начальникам ВП № 4 від 06.03.2022 року ОСОБА_4 відсутній, а ОСОБА_9 до 06.03.2022 року протабельований як такий, що перебував на службі, суд ставить під сумнів об`єктивність викладеної в акті інформації та правомірність складення акту про відсутність на службі.

Суд зазначає, що важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, строків проведення службового розслідування та прийняття за наслідками відповідного наказу, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.

Недотримання строків притягнення до дисциплінарної відповідальності суб`єктом владних повноважень порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.

В питаннях, пов`язаних із застосуванням строків давності, Європейський суд з прав людини висловив свою позицію, зокрема, в справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11 остаточне рішення від 27.05.2013, §137), вказавши, що «…строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від суддів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень».

Таким чином, враховуючи, що зазначені процедурні порушення передували винесенню наказів в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності встановлені порушення ставлять під сумнів законність п. 3 Наказу № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказу № 195 о/с «По особовому складу», яким звільнено позивача зі служби в поліції, та є достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування пункту 3 Наказу № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Миколаївській області» в частині, що стосується капітана поліції ОСОБА_9 , визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 № 195о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у позовних вимогах не ставить питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але виходячи з приписів ст. 235 КЗпП України та правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові, зокрема від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14, у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За вказаних обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ від 06.03.2022 року № 195о/с «По особовому складу», яким звільнено позивача зі служби в поліції, підлягає скасуванню, а також те, що останнім робочим днем позивача було 06.03.2022, поновити Позивача на службі слід з наступного дня що настає за останнім робочим днем, тобто з 07.03.2022 року.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2022 (наступний день після звільнення) по 06.12.2023 (дата винесення рішення про поновлення), але не більш як за один рік, тобто за 261 робочий день.

При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Абзацом другим пункту 3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно абзаців першого та третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Миколаївській області від 06.11.2023 року № 176/28/1.2023 розмір середньоденного грошового забезпечення позивача з розрахунку календарних днів становить 467,93 грн (т. 2 а. с. 196).

Таким чином, стягненню підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.03.2022 по 06.12.2023 року в розмірі 122129,73 грн (261 робочий день вимушеного прогулу * середньоденне грошове забезпечення 467,93 грн).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 13804,01 грн належить негайному виконанню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) про скасування наказів, поновлення на посаді - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Миколаївській області» в частині, що стосується капітана поліції ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 195 о/с від 06.03.2022 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

4. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 13804,01 грн (тринадцять тисяч вісімсот чотири грн 01 коп.).

6. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2022 року по 06.12.2023 у розмірі 108 325,72 грн (сто вісім тисяч триста двадцять п`ять грн 72 коп.).

7. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області.

8. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

9. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.12.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська