Справа № 440/16304/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/16304/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги :

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 21 від 02.08.2023 у про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі імені Чапаєва до страхового стажу.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.07.2023 про призначення пенсії за віком та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі також відповідач-2, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що маючи, на її думку, достатній страховий стаж, 26.07.2023 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії за віком. Однак рішенням № 21 від 02.08.2023 їй відмовлено у призначені пенсії. Рішення вмотивоване тим, що для призначення пенсії необхідний страховий стаж 30 років, проте страховий стаж позивач становить лише 25 років 1 місяць 13 днів. Водночас період роботи із 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня довідка про вироблені вихододні. Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до суду.

17.11.2023 ГУПФУ в Полтавській області до суду наданий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначала, що страховий стаж позивача становить 25 років 01 місяць 13 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Період роботи із 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня довідка про вироблені вихододні.

За результатами розгляду заяви та наданих документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №21 від 02.08.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Таким чином, представник відповідача вважала, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач-2 правом подання відзиву на позов не скористався, копію ухвали з пропозицією подання відзиву отримав 06.11.2023 засобами ЄСІТС.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась 26.07.2023 до Головного управління Пенсійною фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 від 26.07.2023 було передано на розгляд ГУПФУ у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.08.2023 №21 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано періоди із 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня довідка про вироблені вихододні.

Відповідач-2 у спірному рішенні також зазначив, що зараховано страховий стаж позивача 25 років 1 місяць 13 днів.

Вік заявника становить 60 років. Дата, з якої матиме право на пенсійну виплату - 12.06.2023.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до вимог частини другої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статтею 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон № 1058-ІV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Висновки щодо правозастосування

Для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідним є: 1) досягнення 60 років; 2) наявність стажу не менше 30 років; 3) виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

У даному адміністративному спорі відповідачі піддали сумніву наявність страхового стажу ОСОБА_1 в частині періодів роботи з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки, за твердженням відповідачів, відсутня довідка про вироблені вихододні

Згідно поданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 25 років 1 місяць 13 днів, пільговий стаж відсутній.

Аналізуючи вищенаведені нормативно-правові акти, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можна зробити висновок, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, разом зі заявою про призначення пенсії за віком позивач надавала пенсійному органу серед інших документів трудову книжку НОМЕР_1 , зі змісту сторінок 2-3 якої слідує, що:

1) 26.08.1985 позивач прийнята в члени колгоспу;

2) 15.04.1992 вибула з членів колгоспу у зв`язку зі зміною місця проживання.

Записи про спірний період роботи засвідчено відповідними печатками підприємства.

Більш того, сторінки 18-19 наданої відповідачем-1 копії трудової книжки НОМЕР_1 містять інформацію про трудову участь ОСОБА_1 в громадському господарстві:

- у 1985 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 90, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 93 вихододнів;

- у 1986 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 309 вихододнів;

- у 1987 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 305 вихододнів;

- у 1988 році декретна відпустка;

- у 1989 році декретна відпустка, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 196 вихододнів;

- у 1990 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 277 вихододнів;

- у 1991 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 287 вихододнів;

- у 1992 році річний мінімуму трудової участі в громадському господарстві - 65, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 69 вихододнів.

Записи про встановлений та виконаний мінімум трудової участі в громадському господарстві засвідчено відповідними печатками підприємства.

Натомість, відповідачі-1 та 2, маючи у розпорядженні дану трудову книжку, стверджували про непідтвердження вироблених вихододнів.

Суд акцентує увагу відповідачів, що відомості про вироблені ОСОБА_1 вихододні містяться безпосередньо у трудовій книжці НОМЕР_1 , яка була надана відповідачам позивачем.

Фактично, відповідач-2 відмовив у зарахуванні страхового стажу та, як наслідок у призначенні пенсії, за наявності записів у трудовій книжці про вироблені вихододні, з підстав ненадання цієї ж інформації про вироблені вихододні, але у формі довідки, що є безпідставним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин, незарахування відповідачем-2 страхового стажу позивачу із тих мотивів, які викладені у рішенні №21 від 02.08.2023, не можна вважати обґрунтованим.

Суд також зазначає, що незарахування спірного стажу ОСОБА_1 суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем-2 протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи позивача з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №21 від 02.08.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 вищевказаної підстави, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас відповідач-1 заяву позивача не розглядав та не приймав жодного рішення стосовно призначення/відмови у призначенні пенсії позивачу.

Враховуючи викладене, ГУПФУ в Полтавській області не є належним відповідачем у справі, оскільки не порушувало права та інтереси позивача, не опрацьовувало заяви про призначення пенсії за віком та не приймало оскаржуваного рішення.

Отже, позовна вимога, звернута саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, задоволенню не підлягає.

Поновити порушене право позивача має той відповідач, який безпідставно це право порушив.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду роботи з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач-2 безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Права позивача порушені саме рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком.

За таких обставин суд, вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №21 від 02.08.2023, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як пенсійного органу, що розглядав заяву позивача від 26.07.2023, зарахувати гр. ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

З урахуванням висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 26.08.1985 по 15.04.1992; враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище та приймаючи до уваги, що судом обраховано страховий стаж позивача (який, у урахуванням стажу з 26.08.1985 по 15.04.1992 є більшим за 30 необхідних років), - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, 12.06.2023 (дати досягнення пенсійного віку) з урахуванням страхового стажу з 26.08.1985 по 15.04.1992.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що заява позивача датована 26.07.2023.

У спірному випадку пенсія за віком позивачу має бути призначена з дня досягнення пенсійного віку - 12.06.2023, оскільки у даному випадку звернення за пенсією надійшло у межах 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи статті 9 КАС України, приймаючи до уваги докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.06.2023 з урахуванням страхового стажу з 26.08.1985 по 15.04.1992.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилам статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою суду від 06.11.2023 відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, зважаючи на відстрочку сплати судового збору позивачем до ухвалення рішення у справі, суд визнає за доцільне стягнути належний за подання цього позову судовий збір у розмірі 1073,60 грн з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке Шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 02.08.2023 №21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.06.2023 з урахуванням страхового стажу з 26.08.1985 по 15.04.1992 в колгоспі ім. Чапаєва згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков