Справа № 580/9268/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року справа № 580/9268/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, пл. Народна, 4) в якому просить:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.09.2023 №97 про відмову у переведені ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності згідно ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 відповідної до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Уманської районної державної адміністрації Черкаської області від 25.08.2023 №01-01-37/2335, №01-01-37/1/2335 з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 09.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувшись до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком державного службовця згідно із Законом №3723-XII, протиправно отримала відмову. Зазначено, що оскільки вона є інвалідом II групи, та має стаж на посаді державної служби більше 21 року, і перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. Наголошено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII. Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII не встановлено.

Відповідачами подані відзиви на позов, в яких відповідачі позовні вимоги не визнають та просять у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Зазначають, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ та як наслідок нарахування та виплати пенсії обчисленої із заробітку зазначеного у довідках № 01-01-37/2335, № 01-010-37/1/2335 від 25.08.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , відповідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №084554 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) та з 29.11.2012 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і відповідно до протоколу №1056 від 21.01.2013 останній призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України №1058-IV.

31.03.2014 позивач звернулась із заявою до відповідача про переведення на пенсію по інвалідності державної служби.

Розпорядженням 129397 від 08.04.2014 позивача переведено на пенсію по інвалідності внаслідок роботи на держслужбі згідно Закону України №3723-ХІІ з 31.03.2014.

01.03.2019 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV, оскільки розмір пенсії є більшим ніж призначеної по інвалідності згідно Закону №3723-ХІІ.

08.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІУ, на пенсію по інвалідності по ст. 37 Закону № 3723-XII.

15.09.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №97 відмовлено у переведенні на інший вид пенсії по Закону України Про державну службу, оскільки ОСОБА_1 з 31.03.2019 з пенсії по інвалідності ЗУ «Про державну службу» згідно стажу держслужбовця на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що за результатом розгляду поданих документів та матеріалів пенсійної справи встановлено, що після проведення перерахунку за матеріалами пенсійної справи, розмір пенсії по інвалідності згідно ЗУ «Про державну службу» склав 2783,25x1,197х80%=2665,24 грн., а на сьогоднішній день розмір пенсії по інвалідності становить 3918,75 грн., тобто перерахунок призводить до зменшення розміру пенсії та є недоцільним. Також повідомлено, що призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №889-УІІІ не передбачено.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV(далі Закон №1058-IV) визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 10 Закону №1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 19 грудня 1993 року (Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягай віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (Закон № 889-VIII), згідно із ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Тобто, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV.

Таким чином, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XI.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ визначено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду І або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом І або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення І або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ).

ОСОБА_1 у період з 24.11.1997 по 28.03.2014 працювала на різних посадах в Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області.

Відповідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач прийняла присягу державного службовця 24.11.1997.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон № 3723-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

З наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон № 3723- ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Відповідно до трудової книжки позивач до 28.03.2014 працювала в Христинівській районній державній адміністрації Черкаської області та була звільнена із займаної в зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності ст. 38 КЗпПУ.

Відповідно до копії довідки Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області від 28.03.2014 № 3 позивач з 24.11.1997 по 28.03.2014 перебувала на державній службі, загальний стаж державної служби становить 16 років 04 місяці 05 днів.

Із набранням чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсій та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, як зазначено вище, відповідно Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII, оскільки таке право пов`язане з наявністю в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю II групи, станом на 28.03.2014 мала стаж на посаді державної служби понад 10 років, проте не займала станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) посаду державної служби, та не мала 20 років стажу незалежно від того, чи працювала станом на 01.05.2016 на державній службі.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідачів були відсутні підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Посилання відповідачів на відсутність права позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ з тієї підстави, що до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ Про державну службу позивачу призначалась пенсія відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ судом не приймається до уваги, з огляду на те, що а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-ХІІ не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Натомість наявність правових підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ.

Враховуючи наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР