Справа № 580/9085/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року справа № 580/9085/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства Чарз-Авто до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання неправомірною та скасування постанови,

встановив:

Дочірнє підприємство Чарз-Авто (далі ДП Чарз-Авто, позивач) подало позов до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека, відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031535 від 12.09.2023 року до ДП Чарз-Авто;

- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031535 від 12.09.2023 року до ДП Чарз-Авто.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що спірною постановою відповідач застосував до позивача штраф за відсутність у водія на момент перевірки тахокарт за попередні 28 днів, бланку підтвердження діяльності водія та графіка змінності водіїв. Представник позивача вважає спірну постанову протиправною та зазначає те, що на момент перевірки 31.07.2023 водій позивача ОСОБА_1 виконував свій перший рейс на спеціальних регулярних пасажирських перевезеннях, а тому не мав об`єктивної можливості мати при собі необхідну кількість тахокарт, та, відповідно, не міг надати інспектору належним чином заповнених тахокарт за попередні 28 днів. Крім того, вважає, що Інструкція № 385 не вимагає наявність бланку підтвердження діяльності водія у разі відсутності тахокарт.

Ухвалою від 04.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.10.2023 представниця відповідача надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що відповідно до ЄУТР та Інструкції № 385 до контролю надаються реєстраційні листки (тахограми) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надається бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом. Факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише бланком підтвердження діяльності. Також вказала, що відповідно до п. 6.4 Положення № 340 передбачено, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Представниця відповідача зазначила, що на момент перевірки водій не надав державному інспектору заповнені тахокарти до аналогового тахографа в кількості передбаченій законодавством, або бланк підтвердження діяльності водія, який би підтверджував, що в попередні дні водій ОСОБА_1 нібито не працював. При цьому, факт відсутності на момент здійснення перевірки заповнених тахокарт до аналогового тахографа за попередні дні та бланку підтвердження діяльності водія, як водієм на момент перевірки так і позивачем у своєму позові не заперечується. Водієм взагалі не було надано працівникам Укртрансбезпеки будь-якого документу, згідно якого можна було перевірити дотримання ним режиму праці та відпочинку за попередні 28 дні.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 27.07.2023 № 012961 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено Акт від 31.07.2023 № 030533, в якому зафіксовано, що 31.07.2023 о 08 год. 40 хв. на а/д Н-16 39км+800м, ДП Чарз-Авто, за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Богдан д/н НОМЕР_1 , здійснювало регулярні спеціальні пасажирські перевезення за маршрутом: 700 річчя-Національна горілчана компанія, без визначених ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт документів, а саме: у водія на момент проведення перевірки відсутні тахокарти у кількості, що передбачена законодавством, відсутній бланк підтвердження діяльності водія та графіка змінності водіїв. ТЗ обладнаний аналоговим тахографом.

Водій з актом ознайомився, про що свідчить особистий підпис від надання пояснень відмовився.

За вказане порушення постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.09.2023 № 031535 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III, визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною четвертою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В силу статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати безпеку дорожнього руху

Приписами частини другої статті 39 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (у редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567), згідно якого державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За змістом п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з п. 15 Порядку № 1567 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п. 21 Порядку).

Згідно Акту перевірки від 31.07.2023 № 030533 посадові особи відповідача встановили відсутність у водія на момент перевірки тахокарт за попередні 28 днів або бланк підтвердження діяльності водія.

Надаючи оцінку встановленому порушенню, суд зазначає таке.

07.09.2005 прийнято Закон України Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі Закон № 2819-IV).

Статтею 14 Закону України Про міжнародні договори України передбачено, що міжнародні договори набирають чинності для України після надання нею згоди на обов`язковість міжнародного договору.

Отже, з прийняттям Закону № 2819-ІV положення ЄУТР набрали чинності для України і є обов`язковими для виконання на її території всіма учасниками - Договірними Сторонами Європейської угоди з урахуванням поправок внесених до неї.

Згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 1.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі Інструкція №385) визначено, що її положення розроблені відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР). Конвенції Міжнародної організації праці 1976 року про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України Про автомобільний транспорт та Про дорожній рух.

Положеннями пункту 1.2, 1.3 Інструкції № 385 встановлено, що ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів та поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктами 3.3, 3.5, 3.6 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа); має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР. У разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв). Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Аналіз положень Пункту 6.1 Положення № 340 та пунктів 3.3, 3.5, 3.6 Інструкції №385 вказує на те, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тонн, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа, водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (протягом робочої зміни та попередні 28 дні).

З 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахокарт) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Відповідно до пункту 6.4 Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Із наведених вище положень слідує, що водії зобов`язані надавати інспекторам для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт. Факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише бланком підтвердження діяльності.

Суд встановив, що у спірних правовідносинах позивач здійснював регулярні спеціальні пасажирські перевезення по маршруту пл. 700 річчя-Національна горілчана компанія що підтверджується паспортом автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень, ТЗ позивача (Богдан НОМЕР_1 ) обладнаний аналоговим тахографом, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа від 29.06.2023. Суд також встановив, що посадовій особі відповідача під час перевірки надано тахокарту за 31.07.2023.

Разом з тим, згідно Акту перевірки від 31.07.2023 № 030533 суд встановив, що в ході перевірки у водія були відсутніми тахокарти за попередні 28 днів або бланк підтвердження діяльності водія. Суд встановив, що позивач не заперечує відсутність вказаних документів у водія на момент перевірки. Натомість, у обґрунтування протиправності спірної постанови зазначає, що 31.07.2023 водій позивача ОСОБА_1 виконував свій перший рейс на спеціальних регулярних пасажирських перевезеннях, а тому не мав об`єктивної можливості мати при собі необхідну кількість тахокарт.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає, що виконання водієм позивача ОСОБА_1 першого рейсу не позбавляє позивача обов`язку від виконання чинних для України приписів Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, обов`язок із виконання вимог якої виник із прийняттям Закону № 2819-ІV. Суд зазначає, що у випадку здійснення водієм позивача ОСОБА_1 першого рейсу, для підтвердження вказаної обставини перевізник мав заповнити бланк підтвердження діяльності за формою згідно Додатку 4 Положення № 340.

Стосовно посилання позивача, що Інструкція № 385 не вимагає наявності таких бланків у разі відсутності тахокарт, суд зазначає, що Інструкція № 385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах. Натомість, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлено Положенням № 340, п. 6.4 якого визначає умови для складення бланку підтвердження діяльності, а додаток 4 до положення встановлює його форму.

З урахуванням зазначеного, вказані доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи, що матеріалами перевірки підтверджено відсутність у водія на момент проведення перевірки тахокарт за попередні 28 днів перед днем перевірки або бланку підтвердження діяльності водія, що в свою чергу позивач у позові не заперечує, суд вважає доведеним належними доказами зміст правопорушення, за яке до позивача застосовано штрафні санкції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 157, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Дочірнє підприємство Чарз-Авто (18036, м. Черкаси, вул. Різдвяна, 290, );

2) відповідач Державна служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 04.12.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК