Справа № 464/5478/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 464/5478/23 пров. № А/857/18347/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради,

на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 22 вересня 2023 року (суддя - Беспальок О.А., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - не зазначено),

в адміністративній справі №464/5478/23 за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради,

про скасування постанови,

встановив:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив скасувати постанову №138 у справі про адміністративне правопорушення від 27 липня 2023 року, винесену адміністративною комісією Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 22.09.2023 року позов задоволено. Постанову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №138 від 27 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. - скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП КУпАП - закрито. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт висловлює непогодження з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано жодних доказів, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивачу роз`яснювалися його права, вирішувалися клопотання та було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. З цього приводу скаржник зазначає, що 14.07.2023 року розгляд справи відкладався, оскільки під час засідання адміністративної комісії встановлено відсутність підтвердження про належне повідомлення позивача, члени комісії висловилися з пропозиціями щодо відкладення розгляду протоколу та повторного виклику ФОП ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії. 27.07.2023 року постанова у справі про адміністративне правопорушення була прийнята у відсутність позивача, однак він про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а тому не вбачається порушення зі сторони адміністративної комісії. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що з метою вжиття заходів щодо повідомлення ФОП ОСОБА_1 про засідання адміністративної комісії було сповіщено про час, дату і місце розгляду справи в передбачений і дозволений спосіб, про що підтверджують повідомлення про скерування повісток та розписки про одержання повістки-повідомлення. Заяв, клопотань від ФОП ОСОБА_1 на адресу районної адміністрації не надходило. Разом з тим, адміністративною комісією при накладенні адміністративного стягнення враховано вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.09.2023 року та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

04 липня 2023 року інженером КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради Матківською О.М. складено протокол №1-0825 про порушення ОСОБА_1 вимог п.20.1.21 Правил благоустрою Львівської МТГ, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст.152 КУпАП (а.с. 39).

27 липня 2023 року адміністративною комісією Сихівської РА ЛМР винесено постанову №138, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 8).

Із змісту вказаної постанови та матеріалів справи видно, що позивача визнано винним у зв`язку з тим, що 27.06.2023 року в ході проведення обстеження території за адресою АДРЕСА_1 виявлено порушення правил благоустрою та складено вимогу, якою ОСОБА_1 запропоновано усунути порушення шляхом встановлення стаціонарної урни для зовнішнього використання біля входу до закладу, що по АДРЕСА_1 , а також попереджено про адміністративну відповідальність у випадку неусунення виявленого порушення. 04 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол, яким зафіксовано вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, 04.07.2023 року близько 13 год. 30 хв. допустив відсутність стаціонарної урни біля входу до закладу за адресою: АДРЕСА_1, чим порушив вимоги п.20.1.21 «Правил благоустрою Львівської МТГ» зі змінами та доповненнями, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011р. №376, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.

Не погодившись із постановою від 27.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За визначенням ч.1 ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 152 КУпАП.

Відповідно до ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Згідно із ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Згідно вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовим розглядом встановлено, що адміністративною комісією Сихівської РА ЛМР 27 липня 2023 року винесено постанову №138, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн..

Згідно вказаної постанови позивача визнано винним у зв`язку з тим, що 27.06.2023 року в ході проведення обстеження території за адресою АДРЕСА_1 виявлено порушення правил благоустрою та складено вимогу, якою ОСОБА_1 запропоновано усунути порушення шляхом встановлення стаціонарної урни для зовнішнього використання біля входу до закладу, що по АДРЕСА_1 , а також попереджено про адміністративну відповідальність у випадку неусунення виявленого порушення. 04 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол, яким зафіксовано вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, 04.07.2023 року близько 13 год. 30 хв. допустив відсутність стаціонарної урни біля входу до закладу за адресою: АДРЕСА_1, чим порушив вимоги п.20.1.21 «Правил благоустрою Львівської МТГ» зі змінами та доповненнями, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011р. №376, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 , обґрунтував зокрема тим, що адміністративна комісія розглянула справу про адміністративне правопорушення у його відсутності, що потягло неможливість захистити свої права та інтереси. Згідно відмітки у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від підпису у протоколі відмовився.

Як видно з довідки Сихівського РТЦК та СП №9174 від 11.08.2023, ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 27.02.2022 року №6 призваний на військову службу під час мобілізації, в період дії воєнного стану та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 14).

Як зазначалось вище, відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, який відбувся 27 липня 2023 року.

Також не надано жодних доказів, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивачу роз`яснювалися його права, вирішувалися клопотання та було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначає скаржник, що 14.07.2023 року розгляд справи відкладався, оскільки під час засідання адміністративної комісії встановлено відсутність підтвердження про належне повідомлення позивача.

У позові вказано, що 11.08.2023 року ОСОБА_2 , дружиною ОСОБА_1 , у поштовому ящику було знайдено лист, відправлений 28.07.2023 року.

Суд встановив, що станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності позивач перебував на службі у Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного, а також відповідною довідкою Сихівського РТЦК та СП №9174 від 11.08.2023 (а.с. 14, 16, 18).

Правильно вказав суд першої інстанції, що зазначене свідчить про неналежне повідомлення позивача про розгляд адміністративної справи, а відтак, і про недотримання вимог передбачених ст.268 КУпАП.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме того, що він 04.07.2023 року близько 13 год. 30 хв. допустив відсутність стаціонарної урни біля входу до закладу за адресою: АДРЕСА_1, чим порушив вимоги п.20.1.21 «Правил благоустрою Львівської МТГ», оскільки позивач в цей час ніс службу у Збройних Силах України.

При цьому, являються безпідставними доводи відповідача і про те, що позивач від участі у складанні протоколу і від підпису відмовився.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №138 від 27 липня 2023 року прийнята неправомірно, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення позивачем порушення вимог п.20.1.21 «Правил благоустрою Львівської МТГ», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.152 КУпАП.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у вказаній частині судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції не врахував наступного.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, які є обов`язковими для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн..

Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, становив 536,80 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, правильно вирішив суд першої інстанції про необхідність стягнення з Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судового збору.

Однак, рішення суду з урахуванням приписів статті 317 КАС України підлягає зміні в частині розміру стягнення судового збору, а саме: замість «1073 грн. 60 коп.» слід зазначити «536 грн. 80 коп.».

У решта частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради - задоволити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 22 вересня 2023 року в адміністративній справі №464/5478/23 - змінити в частині розміру стягнення судового збору, а саме: замість «1073 грн. 60 коп.» зазначити «536 грн. 80 коп.».

В решта частині рішення Сихівського районного суду міста Львова від 22 вересня 2023 року в адміністративній справі №464/5478/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 04.12.2023 року