Справа № 727/9255/23
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9255/23
Провадження № 2-а/727/85/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Слободян Г.М.

секретар судового засідання: Вакарчук Т.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста. буд. 3), Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Заводська, 22) про визнання протиправною та скасування постанови Серії ЕHA №1018039 від 19.08.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1018039 від 19.08.2023 року. На виклад обставин в позові вказує, 19 серпня 2023 року інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Карагозовим Микитою Олександровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1018039 від 19.08.2023 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови серії EHA №1018039 від 19.08.2023 р., 12 серпня 2023 року в м. Чернівці, просп. Незалежності 107, він керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при розвороті, чим порушив п. 9.2.6 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Із зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає, що вона винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував. Просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову серії ЕНА №1018039 від 19.08.2023 року, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також стягнути судові витрати по справі.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі.

05 жовтня 2023 року представником Департаменту патрульної поліції, за довіреністю, Цопа А.В., скерувано до суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого відповідач зазначив, що працівник поліції після зупинки транспортного засобу дотрималась передбачених КУпАП норм, а саме представилась та роз?яснила позивачу його права, після чого відповідно до ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП винесла постанову про накладення адміністративного стягнення у зв?язку з порушенням позивачем п. 9.2 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказано, що на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення ними надано суду відеозаписи з місця вчинення правопорушення, де на 00:30 хв. видно, що транспортний засіб під керуванням, який здійснив поворот, не увімкнув при цьому відповідного покажчика повороту. Враховуючи наведене, просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем ОСОБА_1 , 23.10.2023 року було надано відповідь на відзив. В спростування аргументів наведених у відзиві, позивач зазначив, що інспектором не досліджувалася наявність обставин, що пом?якшують або обтяжують відповідальність, що є обов?язковим при розгляді справи. Вказав, що ним не були порушенні вимоги п. 9.2 ПДР, оскільки керуючи тз він технічно використовував попереджувальний сигнал відповідного напрямку, однак під час зупинки інспектором йому було зрозуміло, що наявна технічна несправність. Зауважив, що в протоколі відсутні дані про виконання вимог п.9.3 ПДР, що свідчить про те, що в ч.2 ст.122 КУпАП відсутній склад правопорушення. Звернув увагу на те, що відповідач у відзиві не заперечує проти дотримання ним п. 9.3 ПДР, оскільки інспектором на місці не було досліджено технічну справність покажчику повороту. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю пітримав заявлені вимоги, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач Департаменту патрульної поліції, та в їх інтересах представник у судове засідання не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, відомостей про поважність причин неявки суду не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними дослідженими доказами встановлено, що ОСОБА_1 , 19 серпня 2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме згідно фабули оскаржуваної постанови серії ЕНА №1018039 - «за порушення п.9.2 ПДР, що передбачає порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом» (а.с.20-21).

Окрім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис наданий відповідачем разом з відзивом, і з якого вбачається, а саме на 00:30 хв, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , здійснивши поворот, не увімкнув відповідного покажчика повороту (а.с.45).

У відповідності до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Таким чином, враховуючи всебічно та в повній мірі дослідженні докази по справі, беручи до уваги пояснення позивача в судовому засіданні, а також заперечення на позов викладені у відзиві, суд вважає, що в задоволені заявлених позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, зважаючи на наступне.

Пунктом 9.2.б ПДР України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно дост.251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

3 метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної вілповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУПАП шоло своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розглялі справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз"їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 «б» ПДР України, відповідно до якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених зокрема ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 розділу І інструкції № 1395 від 7 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, звертає увагу на те, що з відео з нагрудної камери працівника поліції, яке додано до відзиву, чітко зафіксовано, що працівником поліції з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, роз`яснено його права та обов`язки, а також з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього з дослідженого в судовому засіданні відео запису чітко вбачається, що позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при розвороті, чим порушив п. 9.2.6 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальньсть частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного порушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а відсутність підтвердження водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнения його до адміністративної відповідальності, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі №536/1703/17.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного проступку.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові та відео докази, а також заслухавши позицію сторін по справі, судом належним чином встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , на виклад обставин в позові щодо протиправності складеної відносно нього постанови, не вказано посилась на докази.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що про несправність покажчику дізнався безпосереньо після зупинки працівниками поліції, однак, разом з цим, позивачем не було виконано жодних дій аби підтвердити, що технічна несправність виникла саме під час руху, і позивачу було про неї невідомо.

Враховуючи те, що інспектором на місці була встановлена технічна несправність покажчику повороту (а.с.22-23), та відповідно, вірно кваліфіковано дії позивача при оформленні матеріалів, зазначене свідчить про наявний в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, а тому, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно та не суперечить чинному законодавсту.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена належним чином з дотриманням вимог встановлених ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого позивача й притягнуто до відповідальності в установленому законом порядку, а тому в задоволенні заявлених вимог позивача щодо скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення варто відмовити.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Також, згідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням ч. 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є обґрунтованою та такою, що прийнята з урахуванням усіх фактичних обставин події, які підтверджуються належними доказами, що мають значення для прийняття рішення.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки при розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які підтверджували наявність в діях позивача ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Тобто, вина позивача ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП доведена належним чином в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,73-77,241-246,255, 286 КАС України, ст.ст.7,33,122,222,245,247,251,268,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ: 40108646, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста. буд. 3), Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Заводська, 22) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.