Справа № 460/20838/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2023 року м. Рівне №460/20838/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «Астра»
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "Астра" (далі ТОВ БФ «Астра», позивач) звернулось до суду з позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення про корегування митної вартості №UA204020/2023/000031/2 від 07.03.2023.

Ухвалою суду від 12.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 27.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно з позовною заявою, вимоги ТОВ БФ "Астра" ґрунтуються на тому, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованих товарів, зокрема таких як прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбованим) покриттям, в рулонах. При визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Сторона позивача стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару сторона позивача вважає протиправним та необґрунтованим. За сукупністю наведених обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву Рівненська митниця позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах неточностей та розбіжностей. На підтвердження, зазначає обставини, які наведені в оскаржуваному рішенні. Також зауважує, що:

відповідно до п. 6 зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2019 №SDCI20191129, після повної оплати кожної партії Товару Продавець надсилає Покупцю наступні оригінали документів: сертифікат якості, пакувальний лист, додаток до пакувального листа, комерційний інвойс, сертифікат походження, експортна митна декларація відправника вантажу, сертифікат Палати МКД Китаю або іншої уповноваженої організації, коносамент. Вищезазначені документи до митного оформлення надані, виходячи з вищезазначеного по оцінюваній партії товару має бути здійснена на момент оформлення повна оплата, проте до митного оформлення не надано банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару;

згідно п. 3 зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2019 №SDCI20191129, фактично вироблена та поставлена загальна кількість товару у складі кожної партії, що вказана у Комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних специфікаціях до Контракту в межах 10% в будь який бік. По позиціям RAL інвойсу дана вимога не дотримана (ширина 0,35 мм та ширина 0,39 мм);

наданий до митного оформлення прайс-лист від 29.11.2022 б/н, виписаний у листопаді 2022 року, проте інвойс від 03.01.2023 №144С виписаний у січні 2023. Таким чином до митного оформлення не надано актуальний прайс-лист від виробника;

до митного оформлення не надано платіжне доручення, що стосується рахунку на оплату транспортних послуг від 28.02.2023 № 564;

у рахунку фактурі щодо транспортноекспедиційних послуг від 02.02.2023 №281 вказана вартість транспортноекспедиційних послуг виключно на території України. Таким чином не надано інформацію щодо витрат по транспортноекспедиційному обслуговуванню за межами території України. Це свідчить про невключення витрат пов`язаних з наданням транспортноекспедиційних послуг по маршруту порт Циндао Гданськ (Польща).

Крім того, вказує, що митниця володіла інформацією щодо рівнів митної вартості товару, схожого за призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару: МД №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. За наведеного сторона відповідача зауважила, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до вимог ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Між ТОВ БФ «Астра» (Україна), як Покупцем, та Shandong Castle International Trade Co.,LTD (Китай), як Продавцем, 29.11.2019 укладено Контракт №SDC120191129, з Додатковою угодою № 2 від 25.01.2022, згідно з пунктом 1 якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець зобов`язався придбати товар із характеристиками, у кількості, за ціною та на суму згідно Специфікації, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Кожна Специфікація відповідає окремій замовленій партії товару. Пунктом 2 Контракту №SDC120191129 від 29.11.2019 передбачено, що ціни встановлюються в Доларах США індивідуально для кожної замовленої партії Товару та їх слід розуміти як FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2010). Ціна включає вартість виробництва, пакування, маркування, вантажних робіт у країні Продавця, доставки до порту відправлення, а також всі податки і збори у країні Продавця.

Згідно з комерційним інвойсом №144С від 03.01.2023 Shandong Castle International Trade Co.,LTD поставлено Покупцю ТОВ БФ «Астра» сталь оцинковану з полімерним покриттям в рулонах на умовах контракту №SDC120191129 від 29.11.2019 на загальну суму 122855,23 доларів США.

Відповідно до умов пункту 3 Контракту умови поставки товару FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2010). Комерційним інвойсом № 144С від 03.01.2023 сторонами погоджено поставку товару на умовах FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2010).

Країною походження товару є Китайська Народна Республіка, що підтверджується сертифікатом походження №23С486000286/00002 від 10.01.2023 виданого Палатою Міжнародної комерційної діяльності Китаю.

Згідно умов Контракту №SDC120191129 від 29.11.2019 та інвойсу №144С від 03.01.2023 вантажовідправником та отримувачем коштів є Продавець, вантажоодержувачем - Покупець.

Відповідно до пункту 7 Контракту №SDC120191129 від 29.11.2019 та комерційного інвойсу № 144С від 03.01.2023, ТОВ БФ «Астра», як одержувачу товару, належить сплатити відправнику Shandong Castle International Trade Co.,LTD 122855,23 доларів США впродовж 80 календарних днів від дати завантаження відповідної партії Товару на борт судна згідно оригінального Коносамента.

Згідно з пакувальним листом до комерційного інвойсу № 144С від 03.01.2023 вантажовідправником Shandong Castle International Trade Co.,LTD передано на умовах контракту №SDC120191129 від 29.11.2019 вантажоодержувачу ТОВ БФ «Астра» сталь оцинковану з полімерним покриттям в рулонах в кількості 44 упаковки вагою нетто 164,534 т, вагою брутто 165,414 т.

Транспортно-експедиційне обслуговування ТОВ БФ «Астра» по перевезенню товару здійснювалось ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування № 24032021 від 24.03.2021 та заявки на перевезення вантажу № 16 від 26.12.2022, яка є невід`ємною частиною цього Договору, згідно з умовами яких ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» доставив морським транспортом довірений йому вантаж за маршрутом Циндао Гданськ.

Транспортно-експедиційне обслуговування ТОВ БФ «Астра» по перевезенню товару також здійснювалось ТОВ «Фейрлоджікс» на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування № 00112/17 від 28.12.2017 та заявки на перевезення вантажу № 49 від 08.02.2023, яка є невід`ємною частиною цього Договору, згідно з умовами яких ТОВ «Фейрлоджікс» доставив залізничним транспортом довірений йому вантаж за маршрутом порт Гданськ Полтава - Київська.

02.02.2023 ТОВ «УВК-Інтернешнл» виставило рахунок на оплату послуг № 281, який ТОВ БФ «Астра» оплатило згідно платіжної інструкції № 141 від 03.02.2023 на суму 308780,62 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «УВК-Інтернешнл» № 202/1 від 02.02.2023 транспортні витрати на доставку вантажу поза межами України по маршруту Циндао (Китай) Гданськ (Польща) склали 293018,70 гривень без ПДВ. Страхування товару проводилося силами отримувача вантажу.

Відповідно до страхового сертифікату № 015811Гг2пп/7 від 06.01.2023 ТОВ БФ «Астра» було застраховано вантаж згідно комерційного інвойсу № 144С від 03.01.2023 по шляху його прямування морським транспортом з Циндао (Китай) до Гданськ (Польща) та понесено витрати на страхування у розмірі страхового платежу 4694,81 грн.

28.02.2023 ТОВ «Фейрлоджікс» виставило рахунок на оплату послуг № 564.

Згідно з довідкою ТОВ «Фейрлоджікс» № 0170 від 06.03.2023 транспортні витрати на доставку вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) Полтава (Україна) склали 526587,84 гривень.

Позивачем була подана до Рівненської митниці електронна митна декларація № 23UA07U0 від 07.03.2023, відповідно до якої товар (графа 31): Прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям, в рулонах, всього 44 рулони.

Фактурна митна вартість товару визначена на рівні 122855,23 USD. Митну вартість товару заявлено в загальному розмірі 5316945,11 грн (з урахуванням витрат на транспортування). При визначенні митної вартості товару, декларантом обрано перший метод - за ціною договору.

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи (графа 44): Сертифікат якості № 144С-Р від 03.01.2023р.; Пакувальний лист Б/Н від 03.01.2023р.; Рахунок-фактура (iнвойс) № 144С від 03.01.2023р.; Коносамент № 224109921 від 08.01.2023р.; Домашній коносамент SZX221260630 від 08.01.2023р., Сертифiкат про походження товару № 23C486000286/00002 від 10.01.2023р.; Накладна ЦІМ №10505 від 28.02.2023р., Заявка № 16 від 26.12.2022р.; Заявка № 49 від 08.02.2023р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 281 від 02.02.2023р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 564 від 28.02.2023р.; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 141 від 03.02.2023р.; підтвердження вартості перевезення № 0170 від 06.03.2023р.; підтвердження вартості перевезення № 202/1 від 02.02.2023р.; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 29.11.2022р.; Страховий поліс № 015811Гг2пп/7 від 06.01.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 17.06.2021р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 25.01.2022р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 144 від 29.11.2022р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № SDCI20191129 від 29.11.2019р.; Договір (контракт) про перевезення № 00112/17 від 28.12.2017р.; Договір (контракт) про перевезення № 24032021 від 24.03.2021р.; Cертифікат № 233700В0/000575 від 10.01.2023р.; Лист № 144C від 29.11.2022р.; Лист № SDCI20191129 від 29.11.2019; лист-звернення від 07.03.2023, довідка № 8 від 07.03.2023; Копія митної декларації країни відправлення № 00000081 від 06.01.2023р. Митницею було направлено декларанту позивача електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на вимогу митного органу подано лист з роз`ясненнями № 8 від 07.03.2023. Крім того, подано лист, що надати інші документи немає можливості.

Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA204020/2023/000246 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000031/2 від 07.03.2023, відповідно до якого загальна сума митної вартості товару становить 213894,20 USD (вартість за кг. 1,30 USD). Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом 6.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р., а також, що подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять неточності, а саме:

Відповідно до п.6 зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2019 №SDCI20191129, після повної оплати кожної партії Товару Продавець надсилає Покупцю наступні оригінали документів: сертифікат якості, пакувальний лист, додаток до пакувального листа, комерційний інвойс, сертифікат походження, експортна митна декларація відправника вантажу, сертифікат Палати МКД Китаю або іншої уповноваженої організації, коносамент. Вищезазначені документи до митного оформлення надані, виходячи з вищезазначеного по оцінюваній партії товару має бути здійснена на момент оформлення повна оплата, проте до митного оформлення не надано банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару;

Наданий до митного оформлення документ, що заявлений як «Прайс-лист» від 29.11.2022 б/н, виписаний у листопаді 2022 року, проте інвойс від 28.12.2022 №144С виписаний у січні 2023. Таким чином до митного оформлення не надано актуальний прайс лист від виробника товарів. Також наданий документ, що заявлений як «Прайс-лист» від 29.11.2022 б/н не може розглядатись як джерело цінової інформації щодо продажу товарів для широкого кола покупців в умовах вільної конкуренції, оскільки він містить інформацію лише щодо продажу товару, асортимент якого повністю співпадає з відомостями, що зазначені у специфікації 29.11.2022 № 144 до зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2019 №SDCI20191129;

У рахунку фактурі щодо транспортноекспедиційних послуг від 02.02.2023 №281 вказана вартість транспортноекспедиційних послуг виключно на території України. Таким чином не надано інформацію щодо витрат по транспортноекспедиційному обслуговуванню за межами території України. Це свідчить про невключення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг по маршруту порт Циндао Гданськ (Польща) при розрахунку митної вартості товару, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України. Також заявкою від 26.12.2022 №16 передбачено включення до вартості транспортно експедиційних послуг: послуги Documents fee: 50 євро (не ПДВ) (за контейнер), проте у рахунку фактурі щодо транспортно експедиційних послуг від 02.02.2023 №281 дана послуга не зазначена;

У додатково наданій довідці від 07.03.2023 № 8 надається калькуляція по заявці від 26.12.2022 № 16, але при розрахунку не враховуються транспортноекспедиційних послуги на території України у розмірі 60412,64 грн., які зазначені у рахункуфактурі щодо транспортно експедиційних послуг від 02.02.2023 №281.

II. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічного товару (за країною виробництва, виробником), митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 22.11.2022 №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг.

III. Заявлена декларантом митна вартість товарів може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів:

1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) Документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 №599 щодо транспортно-експедиційних витрат за межами території України.

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митну вартість товарів визначено на підставі інформації про рівень митної вартості подібних (за фізичними характеристиками, країною виробництва) товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями від 22.11.2022 №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 213894,20 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 7821811,4421 грн.

Випуск товару у вільний обіг здійснено за митною декларацією від 08.03.2023 № 23UA81U9. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 500973,27 грн. (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

А за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього небезпідставних підозр з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- або надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, у митній декларації вказано вантажоодержувача ТОВ БФ «Астра», відправника - Shandong Castle International Trade Co.,LTD. Умови поставки товару з Китаю в Україну - FОВ Циндао, в кількості 44 рулони вагою нетто 164534 кг, вагою брутто 165414 кг, найменування товару - сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах, загальна вартість товару 122855,2300 доларів США, що узгоджується усіма даними, зазначеними у наданих до митної декларації документах згідно частини 1-2 статті 53 Митного кодексу України. Зазначено інформацію про понесені Позивачем транспортні витрати та страховку по доставці товару до кордону України та надані копії відповідних документів, що підтверджують ці витрати.

У своїй сукупності уся інформація, яка міститься у поданих документах, підтверджує заявлений рівень митної вартості поставленого товару.

Жодних розбіжностей, які б впливали на визначення митної вартості товару, подані документи не містили, навпаки вони підтверджували заявлену митну вартість товару.

Також, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем не вказано ні про те, що надані декларантом документи містять розбіжності, ні про наявність ознак підробки, ні про те, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З приводу покликань митного органу про те, що нібито на момент оформлення має бути проведена повна оплата товару не відповідає умовам Контракту. Так, згідно п. 7 Контракту №SDCI20191129 від 29.11.2019, яким погоджено умови оплати, строк оплати становить впродовж 80 календарних днів від дати завантаження відповідної партії товару на борт судна. Тобто, на день митного оформлення строк оплати за відповідну партію товару ще не настав. Продавцем надано документи саме для можливості здійснення митного оформлення, що не суперечить жодним договірним чи нормативним умовам.

Щодо відхилення замовленої кількості товару згідно умов Контракту, то суду слід зазначити, що вона стосується саме загальної кількості всієї партії, а не по кожній позиції окремо. В розрізі загальної кількості дані умови дотримані.

Щодо дат прайс-листів, то суду слід зазначити, що сам прайс-лист надається безпосередньо перед розміщенням замовлення (Специфікація), а інвойс виписується після завершення виробництва товару перед його відправкою. Таким чином, наданий прайс-лист відповідає замовленій партії.

Крім того, суд зазначає, що компанія Shandong Castle International Trade Co.,LTD. є продавцем за зовнішньоекономічним контрактом №SDCI20191129 від 29.11.2019, а відображена у прайс-листі вартість товару відповідає тій вартості, що визначена у інвойс від 03.01.2023 № 144С.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що сам факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Крім цього, прайс-лист б/н від 29.11.2022 містить комерційну пропозицію постачальника необмеженому колу потенційних покупців.

Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 МК України не передбачено.

Також суд встановив, що до митного оформлення позивачем було надано довідку про транспортні витрати № 202/1 від 02.02.2023, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону м. Циндао (Китай) Гданськ (Польща) та містить номер коносаменту, на підставі якого було здійснено перевезення SZX221260630 (224109921) та номери контейнерів, що відповідає змісту інших товаросупровідних документів та дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості поставки.

Додатково витрати на транспортування підтверджують досліджені судом докази, а саме: Договір транспортно-експедиційного обслуговування № 24032021 від 24.03.2021, рахунок на оплату № 281 від 02.02.2023; платіжна інструкція про оплату послуг перевезення № 141 від 03.02.2023.

Суд зауважує, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного Суду у від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, від 21 листопада 2019 року у справі №804/9754/15, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

З огляду на наведене, суд вважає, що наведені Митницею в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2023/000031/2 від 07.03.2023 аргументи є необґрунтованими, не свідчать, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи неточності, а тому не ставлять під сумнів правильність визначення декларантом митної вартості товару за першим методом.

Таким чином, відповідачем фактично не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявність ознак підробки або те, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Разом з тим, виявлені митним органом розбіжності, ніяким чином не стосуються числового значення оцінюваного товару.

Суд наголошує, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені ст. 53 Митного кодексу України заборонено.

За наведеного, вищезазначені доводи відповідача, суд вважає безпідставними та не бере до уваги.

Судом встановлено, що декларант позивача надав відповідачу усі, передбачені частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Контракт, рахунок-фактура (інвойс) і банківський платіжний документ про оплату імпортованих товарів не місять жодних розбіжностей ні про умови поставки, ні про номенклатуру товарів, ні про їхню ціну.

Навпаки усі документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товарів.

Більше того, дані про ціну імпортованих товарів повністю підтверджено митною декларацією країни-експортера 00000081 від 06.01.2023.

Також, судом встановлено, що декларантом позивача до складу митної вартості імпортованих товарів додано витрати на транспортування до митного кордону України в силу положень частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Належні документи щодо транспортних витрат, долучалися до митного оформлення, узгоджуються між собою та не місять жодних розбіжностей.

Тож, позивачем надано усю належну документацію, яка стосується витрат на транспортування товарів та їх страхування до митного кордону України, як складових митної вартості.

Окремо слід зауважити на тому, що в електронному повідомленні митниці, яке направлялося декларанту, взагалі відсутня інформація про те, що під час митного контролю у відповідача виникли сумніви і не зазначено будь-які причини, через які заявлена митна вартість не могла бути прийнята. Вказано лише про неточності у документах, що на думку митного органу підтверджують розбіжності у них. Наведене вказує на те, що дійсною причиною коригування були відомості, які містилися в інформаційних системах про раніше визнану митну вартість аналогічних чи подібних товарів.

Отже, фактично в основу оскаржуваного рішення покладено лише ті обставини, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо визнаної митними органами заявленої декларантами митної вартості товарів даної торгової марки, моделі, подібних характеристик, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями від 22.11.2022 №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг.

Суд зазначає, що інформація щодо вартості аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Крім того на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Отже, вищенаведене не являється та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Крім того, суду слід зазначити, що всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач, жодних митних декларацій, до ціни товару по яких прирівнювалася митна вартість імпортованих позивачем товарів, суду не надав, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість відповідних тверджень суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, спірне рішення відповідача не відповідає ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості.

З досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Також суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З даного приводу суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальні формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

Таким чином, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2684,00 грн., що сплачена згідно платіжної інструкції № 19072 від 04.09.2023.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, статтею 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2).

Разом з тим, частиною 3 статті 134 КАС України регламентовано, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Так, до матеріалів справи представником позивача приєднано копії договору-доручення про надання правової допомоги від 06 травня 2019 року, додаток № 16 до договору про надання правової допомоги 24 березня 2023 року.

Також, представлено суду акт приймання-передачі наданих послуг від 04.09.2023 та видатковий касовий ордер від 04.09.2023, щодо оплати послуг згідно договору про надання правової допомоги від 06.05.2019 та додатку № 16 на суму 12000,00 грн.

Як зазначалося судом вище ч. 4 ст. 134 КАС України регламентовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, на думку суду опис фактично наданих послуг адвокатом, який наведений у додатку № 16 від 24.03.2023, не є в повній мірі деталізованим як того вимагають приписи ч. 4 ст. 134 КАС, оскільки не включає конкретно зазначених годин, ставки за годину та фактичної вартості, які понесені адвокатом на виконання окремої юридичної послуги.

Однак, беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет доказування, суд дійшов висновку, що вказана справа не потребує вказаного часу, на вивчення нормативної бази та документів у сфері коригування митної вартості товару, для захисту порушеного права позивача.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, заявлених представником позивача, судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи, їх розмір є частково обґрунтованими та частково пропорційними до предмета спору, а також частково співмірними з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Позиція аналогічного змісту викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 24.10.2019 у справі №820/4280/17, від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15.

Відтак, суд вважає за обґрунтоване стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці, судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "Астра" до Рівненської митниці - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА204020/2023/000031/2 від 07.03.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "Астра" судові витрати у розмірі 10684,00 грн., а саме зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «АСТРА» (вул. Ковпака, 59А,м. Полтава,Полтавська обл.,36007, ЄДРПОУ/РНОКПП 13938392)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Д.П. Зозуля