Справа № 480/8244/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2023 року Справа № 480/8244/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8244/23
за позовом Військової частини НОМЕР_1
про відшкодування матеріальної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 2684 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до пункту 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2020 № 542 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира реактивної артилерійської батареї, вважати таким, що з 01.10.2020 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Командир реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою, та за ним закріплене майно реактивно артилерійської батареї, що підтверджусться інвентаризаційним описом майна служби зв`язку від 20.11.2021 року, накладної №75 від 22.05.2022 року та накладної №555 від 12.11.2022 року.
На підставі виявленої нестачі під час інвентаризації командиром військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, за результатами якого був складений акт службового розслідування та наказ командира №233 від 31.01.2023 року, яким винних осіб притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.
Під час проведення службового розслідування втрачене майно було частково відновлено/знайдено, тому загальна сума нестачі у підрозділі, зазначена в Акті інвентаризації відрізняється від загальної суми, що зазначена у Довідці про вартісну оцінку завданої шкоди.
07.12.2022 року Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №336 старший лейтенант ОСОБА_1 вважається таким, що від 07.12.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , та на час подання позову до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.
На день самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 свою посаду не здав, та ввірене йому військовою частиною НОМЕР_1 майно не передав.
Відповідачу була направлена претензія № 4/163 від 03.02.2023 року, яка ним отримана 23.02.2023 року, однак вимога залишилась без відповіді та задоволення.
Ухвалою суду від 22.08.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу надіслана за адресою його реєстрації, однак поштове відправлення повернулося до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 50).
Ухвалою суду від 20.11.2023 розгляд справи призначено у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 06.12.2023, з викликом відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони в судове засідання не з`явились. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що відповідно до пункту 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2020 № 542 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира реактивної артилерійської батареї, вважати таким, що з 01.10.2020 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 11).
Командир реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою, та за ним закріплене майно реактивно артилерійської батареї, що підтверджусться інвентаризаційним описом майна служби зв`язку від 20.11.2021 року, накладної №75 від 22.05.2022 року та накладної №555 від 12.11.2022 року (а.с. 12, 13, 14).
На підставі виявленої нестачі під час інвентаризації командиром військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, за результатами якого був складений акт службового розслідування та наказ командира №233 від 31.01.2023 року, яким винних осіб притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності (а.с. 22-23).
Під час проведення службового розслідування втрачене майно було частково відновлено/знайдено, тому загальна сума нестачі у підрозділі, зазначена в Акті інвентаризації відрізняється від загальної суми, що зазначена у Довідці про вартісну оцінку завданої шкоди.
07.12.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №336 старший лейтенант ОСОБА_1 вважається таким, що від 07.12.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (а.с. 19).
На день самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 свою посаду не здав, та ввірене йому військовою частиною НОМЕР_1 майно не передав.
Відповідачу була направлена претензія №4/163 від 03.02.2023 року, яка ним отримана 23.02.2023 року (а.с. 20, 21), однак вимога залишилась без відповіді та задоволення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 р. № 1075-XIV, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовою частиною.
Ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 р. № 1075-XIV, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі-військовими частинами). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 р. № 1075-XIV, з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак об`єктивно не може бути невідомим військовослужбовцю.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 111 Статуту передбачено, що Командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.
Також згідно статті 112 Статуту Командир роти зобов`язаний:
організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд
корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів;
перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання);
один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини;
керувати господарством роти.
Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300 (зі змінами), згідно з підпунктом 3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3-3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння: начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби: старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частин (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до частини 5 статті 1 ЗУ №160-ІХ пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Разом з тим, фактичні обставини справи та надані належні документальні докази свідчать про те, що відповідач порушив вимогу законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна, яке було видано військовослужбовцю, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України №160-ІХ переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Частиною 2 статті 5 Закону України №160-ІХ передбачено, що командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Інструкція з обліку військового майна в Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, зі змінами, (далі за текстом Інструкція №440) визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України, і с підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.
Відповідно до пункту 10 Розділу V Інструкції №440 облік наявності, руху і якісного (технічного) стану військового майна в підрозділі організовує командир підрозділу. У підрозділі ведуться облікові документи відповідно до переліку облікових документів, що ведуться в підрозділі, зокрема згідно додатку 52 цієї інструкції, це Книга обліку наявності та руху військового майна, Книга обліку військового майна, що видається в тимчасове користування.
Згідно пункту 9 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. № 1225 облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації (далі - облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Тому суд вважає, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук