Справа № 500/5839/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5839/23

06 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №88 від 17.08.2023 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати період роботи з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 згідно з трудовою книжкою від 17.10.1983 серія НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 10 серпня 2023 року - дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2023 № 88 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи позивача з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 згідно з трудовою книжкою від 17.10.1983 серія НОМЕР_1 , оскільки відсутні довідки уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.09.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, шляхом подання заяви про уточнення позовним вимог.

Ухвалою суду від 28.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.10.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2023 №88 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 згідно заяви від 10.08.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 31 рік 1 місяць 29 днів, пільговий стаж роботи відсутній.

Станом на дату звернення про призначення пенсії за віком на пільгових необхідний страховий стаж становить 28 років, необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 становить 12 років 6 місяців.

За доданими до заяви документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 згідно з трудовою книжкою від 17.10.1983 серія НОМЕР_1 , оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Для зарахування пільгового стажу позивачу було рекомендовано надати уточнюючі довідки про пільговий стаж, однак позивачем вказані документи надані не були.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 10.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14.04.2023 за № 91 відмолено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Рішення про відмову у призначенні пенсії вмотивоване відсутністю необхідного пільгового стажу у позивача, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До страхового стажу позивачу зараховано 31 рік 1 місяць 29 днів, пільговий стаж роботи відсутній.

До пільгового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 згідно з трудовою книжкою від 17.10.1983 серія НОМЕР_1 , оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Для зарахування пільгового стажу позивачу було рекомендовано надати уточнюючі довідки про пільговий стаж згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, із посиланням на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні на період роботи особи, розділ, підрозділ, позицію зазначених Списків та код згідно з Класифікатором професій, також в довідках необхідно зазначити характер виконуваних робіт. Також рекомендовано надати накази про результати атестації робочих місць за умовами праці та переліки атестованих посад. У разі ліквідації підприємства необхідно звернутись із відповідною заявою та документами для підтвердження пільгового стажу Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Позивачем вищевказані документи надані не були.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 18.08.2023 №1900-0211-8/34946 повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно рішення від 14.04.2023 за № 91.

Позивач вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 19.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 100 Закону №1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спірним у даній справі є питання стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання.

Згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 17 жовтня 1983 року, зокрема згідно записів № 4-12:

запис № 4 - 12 березня 1986 року позивач прийнятий в Збаразький цукровий завод на роботу у відділ головного механіка по 3 розряду (Наказ № 15-л від 10 березня 1986 року);

запис № 5 - 14 вересня 1992 року переведений машиністом насосних установок по 3 розряду; (наказ № 42-0 від 10.09.1992);

запис № 6 - 10 грудня 1992 року переведений електрозварювальником ВПМ по 3 розряду (Наказ №58-о від 10.12.1992);

запис № 7 - 09 травня 1993 року - переведений електрозварювальником ручного зварювання по 3 розряду ВГП (наказ № 23-о від 30.04.1993 року);

запис № 8 - звільнений в зв`язку з переведенням за його згодою в ДП «Збараж» п.5 ст.36 КЗпП України (наказ № 14-о від 31 травня 1999 року);

запис № 9 - 01 червня 1999 року прийнятий по переводу електрозварювальником ручного зварювання 3-го розряду ВГМ (наказ № І-о від 01.06.1999 року);

запис № 10 - 30 липня 1999 року звільнений за його згодою в філію «Збараж» п.5 ст. 36 КЗпП України. (Наказ № 4-о від 30.07.1999 р.);

запис № 11 - 02 серпня 1999 року прийнятий по переводу електрозварювальником ручного зварювання відділу головного механіка по 3-м розряду в філію АПК «Збараж» (Наказ № 5-о від 02.08.1999 року);

запис № 12 - 23 квітня 2002 року звільнений за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 20-о від 23 квітня 2002 року).

Згідно архівної довідки № 348 від 31 липня 2023 року по документах архівного фонду ВАТ «Збаразький цукровий завод» у книгах нарахування заробітної плати працівників заводу за 1986-1999 роки є відомості щодо отримання заробітної плати ОСОБА_1 (№ 86 відділ ВГМ), а також у книгах наказів з особового складу за 1986-1999 року є відомості про накази, зокрема:

Наказом від 10.12.1992 № 58-л «Про розстановку робітників на ремонтний період» в зв`язку з закінченням сезону переробки цукрового буряка і необхідністю проведення потокового і капітального ремонту переведено робочих по їх згоді по цехах і дільницях згідно присвоєних розрядів з 10.12.1992 - ОСОБА_1 3 розряду ел.звар., /так в документі/,

- наказом від 30.04.1993 № 23-л «Про розстановку робітників на період переробки цукру-сирцю» параграф 4 розстановка робітників на виробництві по допоміжних дільницях додається: ел.зварювальних ручного зварювання, 3 розряду, оклад 134,4 ОСОБА_1 /так в документі/.

У відповідності до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць від 24 січня 2002 року №010/05 філія «Збараж» ЗАТ Тернопільського агропромислового комплексу провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених Постановою Мінпраці та Мінохоронздоровя України від 01 вересня 1992 року № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по підприємству від 23 квітня 2001 року № 2 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких надається право на пільги та компенсації» обгрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам робочих місць згідно списків № 1 та № 2, в тому числі:

І. Відділ головного механіка: 906 - електрозварних ручного зварювання.

Також, у відповідності до витягу з наказу ТОВ Збараж-цукор» від 21 квітня 2006 року №11 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» - п. 2 підтверджено право працівнику робочого місця Газорізальник (відділ головного механіка) код професії 33-КП 7212.2 на пільгову пенсію за Списком № 2.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача. Також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судом з`ясовано, що у період роботи позивача з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 на посаді «електрозварник ручного зварювання» були чинним положення постанови КМУ від 22.08.1956 №1173, якою було затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах.

Згідно з розділом XXXII Загальні професії Списку №2, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, до професій і посад, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносяться: зокрема електрозварники.

Список №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, діяв до 11.03.1994.

Потім регулював ці відносини Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що діяв до 16.01.2003. Цей Список містить в собі розділ XXXIII Загальні професії, пункт 906, - електрозварники ручного зварювання.

Таким чином, посада електрозварник ручного зварювання у спірний період була передбачена у вищезазначених Списках №2.

При цьому, починаючи з 2002 року на підприємстві, де був працевлаштований позивач, проводилася атестація робочих місць, що підтверджується висновком щодо якості проведеної атестації робочих місць від 24 січня 2002 року №010/05 філія «Збараж» ЗАТ Тернопільського агропромислового комплекс.

Оцінюючи обґрунтованість доводів відповідача щодо необхідності підтвердження спірного періоду роботи позивача атестацією робочого місця, суд виходить з такого.

Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я.

Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у даній справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З вищенаведеного слідує, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Разом з тим, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тобто, навіть у випадку не проведення атестації робочих місць з вини роботодавця, період роботи повинен бути зарахований до пільгового стажу особи.

Зазначена позиція узгоджується з позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19).

Варто також зауважити, що факт перебування позивача у спірний період на посаді електрозварники ручного зварювання, підтверджується наявними в матеріалах справи трудовою книжкою та архівною довідкою, що відповідачем не заперечується та не спростовується.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення відповідача, є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивача з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, враховуючи завдання адміністративного судочинства, яке полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя, - з метою повного та належного захисту прав позивача, суд вважає, що ефективний та належним способом захисту порушеного права позивача в даній справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 10.08.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішив питання про зарахування зазначеного періоду роботи позивача до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у розмірі 536,80 грн необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №88 від 17.08.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 14.09.1992 по 31.05.1999, з 01.06.1999 по 30.07.1999, з 02.08.1999 по 23.04.2002 згідно з трудовою книжкою від 17.10.1983 серія НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень, вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Чекірди Гната, 10, м. Хмельницький, 29013 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.