Справа № 489/6660/23
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6660/23
Номер провадження 2-а/489/99/23
Рішення

Іменем України

07 грудня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.10.2023 інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Шапарь Н.В. винесена постанова серії ЕАТ №7953636, відповідно до якої застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 16.10.2023 о 18:08 год. рухаючись на транспортному засобі FORD C-MAX, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Кругова, 44/4, ОСОБА_1 була зупинена працівниками патрульної поліції. До її транспортного засобу підійшов поліцейський, який не представився та заявив вимогу пред`явити документи без надання позивачу доказів вчинення адміністративного правопорушення. Після висловленої вимоги позивача, поліцейський повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_2 . Потім до транспортного засобу підійшов інший працівник патрульної поліції - ОСОБА_3 , яка в подальшому розглядала справу про адміністративне правопорушення. В якості доказів нібито невиконання позивачем вимог знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено" працівники патрульної поліції показали на своєму власному мобільному телефоні незаконно зроблений, без згоди позивача відеозапис начебто вчинення адміністративного правопорушення. Навіть на власному телефоні працівників патрульної поліції було видно, що ОСОБА_1 здійснила зупинку на виконання вимог знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", про що вона повідомила поліцейським та заявила про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачу надано не було. Працівники патрульної поліції без наявних правових підстав, незаконно в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" зупинили транспортний засіб позивача 16.10.2023 о 18:08 год.

Представник позивача вказує на те, що постанова серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 складена іншим працівником патрульної поліції, ніж тим, який на вимогу позивача представився та намагався роз`яснити права, а саме лейтенантом поліції Шапарь Н.В., яка не роз`яснювала права ОСОБА_1 , не розглядала справу, грубо порушила права позивача на юридичну допомогу адвоката. Крім того. з п.п. 5, 6 оскаржуваної постанови вбачається, що порушником є " ОСОБА_1 ", тобто інша особа. Також, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Тобто, постанова серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, що тягне беззаперечне її скасування. Тому, представник позивача просить визнати протиправною, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5546,46 грн., з яких: 546,46 грн. - витрати зі сплати судового збору, 5000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, подав до суду відзив. У відзиві зазначено, що під час несення служби 16.10.2023 по вул. Кругова, біля буд. 44/4 інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шапарь Н.В. разом з напарником інспектором роти №1 батальйону №4 ОСОБА_2 був зупинений транспортний засіб FORD C-MAX, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за порушення вимог п. 8.4 "б" Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме водій ОСОБА_1 порушила вимоги дорожнього знаку 2.2. ПДР та здійснила рух без зупинки. Позивачу повідомлялося, що розгляд справи за ч.1 ст. 122 КУпАП буде проводитися на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 права було роз`яснено в повному обсязі. Після чого інспектор патрульної поліції Шапарь Н.В. винесла постанову та наклала адміністративне стягнення на позивача у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. відповідно до санкції ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручена її копія.

Представник відповідача зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є наявним та підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції №№ 474149, 474534. На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 рухалась на транспортному засобі FORD C-MAX, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та порушила вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР і здійснила рух без зупинки, чим порушила п. 8.4 "б" ПДР та була зупинена працівниками патрульної поліції. З відеозаписів вбачається, що інспектор патрульної поліції Гросу Ф.В. належним чином представився водію, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. ОСОБА_1 було ознайомлено декілька разів з доказами вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, на відеозаписах видно, що позивача було в повній мірі ознайомлено з правами згідно з ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Під час розгляду справи та ознайомлення позивача з його правами, жодних клопотань не надходило, в тому числі і про залучення фахівця у галузі права або надання іншої юридичної допомоги. Жодним нормативним актом не забороняється працівнику патрульної поліції використовувати свій власний засіб відеофіксації, якщо є необхідність зафіксувати правопорушення. Також, неправильне зазначення в оскаржуваній постанові прізвища позивача " ОСОБА_4 " замість правильного " ОСОБА_4 " не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для скасування постанови. Представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає, а також відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи, виконаними роботами. Послуги адвоката не можуть коштувати 5000,00 грн. за підготовку позову, метою якого є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу в розмірі 340,00 грн. Необхідно звернути увагу на те, що в договорі про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.10.2023 не зазначено в якій справі відбувається надання правової допомоги та представництво інтересів в суді. Крім того, до матеріалів справи не додано оформлених у встановленому законом порядку документів, які б свідчили про здійснення оплати за надані послуги представника (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Таким чином, представник відповідача вважає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг, критерієм реальності витрат, а додані до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу не є належним та допустимими доказами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2023 інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шапарь Н.В. винесено постанову серії ЕАТ №7953636 про накладення адміністративного стягнення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 16.10.2023 о 18:08 год. в м. Миколаєві по вул. Кругова, 44/4 ОСОБА_1 рухалась на транспортному засобі FORD C-MAX, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушила вимоги п. 8.4 "б" Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Правопорушення було зафіксовано на нагрудні відеореєстратори працівників патрульної поліції №№ 474149, 474534.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Дорожнім знаком 2.2 п. 33 ПДР України «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до п. 8.4 «б», «в» ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: знаки пріоритету - встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Суд враховує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 зазначено технічні засоби за допомогою яких здійснювався відеозапис розгляду справи адміністративного правопорушення (нагрудні відеореєстратори працівників патрульної поліції №№ 474149, 474534).

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №712/12830/16-а від 05.08.2019 суд звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що підтвердженням порушення особи ПДР України є постанова від 11 листопада 2016 року серії ПС2 №972220, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 161/13433/16-а від 12.12.2019 зазначено, що посилання скаржника на факт допущення відповідачем технічної помилки у спірній постанові в частині зазначення його по батькові не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для його скасування.

Тому, зазначення в п.5 оскаржуваної постанови неправильно прізвище позивача " ОСОБА_4 " замість правильного " ОСОБА_4 " не підтверджує та не спростовує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювала інспектор Шапарь Н. В., тільки делегувала роз`яснення прав іншому інспектору, при цьому перебувала поруч. Суд вважає, що вказане не свідчить про колегіальний розгляд справи, оскільки оцінювала докази, вислуховувала заперечення і клопотання, виносила постанову інспектор Шапарь Н. В.

З наданих представником відповідача відеозаписів не вбачається порушення ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено", тому в діях позивача відсутнє порушення вимог п. 8.4 "б" ПДР. З відео не можливо ідентифікувати автомобіль та відео не фіксує проміжок час від порушення до зупинки.

Суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, сама по собі не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з тим, що представником відповідача, на якого покладається обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови, не надано будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023 є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Представник позивача просить стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 546,46 грн., що відповідно до квитанції № 7588-1152-7722-1220 від 26.10.2023 складається з суми судового збору 536,80 грн. та сервісного збору 9,66 грн. Суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки сервісний збір у розмірі 9,66 грн. не підлягає стягненню, бо банк було обрано позивачем самостійно, та сервісний збір за своєю суттю не є частиною судового збору, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Сервісний збір за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги (аналогічний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 04.12.2019 у справі 826/4893/17).

За таких обставин, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.

В ч.ч. 1, 4-7 ст. 134 КАС України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019).

Представником позивача до суду надано копію Договору №23/10-1 про надання правничої допомоги від 23.10.2023. Суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг представника має бути співмірним із: складністю справи та виконаними представником роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих представником послуг та виконаних робіт. Враховуючи те, що справа не є складною, оскаржується лише одна постанова про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 необхідно зменшити. Суд приходить до висновку, що з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ №7953636 від 16.10.2023, винесену інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шапарь Нелею Вікторівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1 Б.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв