Справа № 140/9139/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/9139/23 пров. № А/857/16151/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Валюхом В.М. за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_4) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - МОУ, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа)), в якому просив визнати протиправним та скасувати п.9 рішення, оформленого протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №5/д від 07.04.2023, про повернення на доопрацювання його документів для призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (далі - КМУ, Уряд) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), як члену сім`ї загиблого 31.03.2022 гр. ОСОБА_2 згідно ст.161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано п.9 оспорюваного рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язано МОУ повторно розглянути документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, МОУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання є наявність спільного бюджету спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При цьому, що позивач перебуває на військовій службі за контрактом з 10.07.2000 у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається самозабезпеченою особою. Звертає увагу на те, що в/ч постійно дислокується, що є сумнівним твердження позивача про постійне проживання з батьком.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5) було видано сповіщення сім`ї №103 від 11.04.2022, за змістом якого рядовий ОСОБА_2 , 1970 р.н., призваний 05.03.2022, вірний військовій присязі загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання щодо захисту незалежності України.

Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 05.04.2022.

Довідкою про причини смерті №76 від 01.04.2022 та лікарським свідоцтвом про смерть №76 від 01.04.2022 підтверджено, що ОСОБА_2 загинув внаслідок бойових дій від осколкового поранення голови.

З матеріалів справи видно, що позивач звернувся до Міноборони із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його батька ОСОБА_2 , відповідно до п.2 Постанови №168.

Так, відповідно до п.2 витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №71 від 20.05.2022, підставою для повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги стало те, що за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні сини загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю), які перебувають на утриманні батька. Крім цього, за поданими документами про місце реєстрації неможливо встановити, чи проживали сини загиблого разом з батьком. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України (далі - СК України) підтверджують, що повнолітні сини та дочка загиблого старшого солдата ОСОБА_2 (посвідчення "Член сім`ї загиблого" або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебували на його утриманні відповідно до Закону України"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262) (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування їх на його утриманні), а також документів, про місце проживання загиблого неможливо встановити право заявників на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168 та частки допомоги, яка належить кожному з її отримувачів.

Для встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків, позивач звернувся із заявою до Камінь-Каширського районного суду, рішенням якого від 06.10.2022 по справі №157/1129/22 встановлено факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків. Проте, постановою Волинського апеляційного суду від 06.04.2023 рішення Камінь-Каширського районного суду від 06.10.2022 було скасовано, провадження у справі закрито та роз`яснено право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Судом також встановлено, що відповідно до протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №5/д від 07.04.2023 прийнято рішення про повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 на доопрацювання до прийняття рішення судом апеляційної інстанції, про що позивача повідомлено листом №1854 від 27.04.2023.

Вважаючи оспорюване рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та його загиблого батька ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків. Суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно п.2 Постанови №168.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі : загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно ст.161 Закону №2011, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до п."а" ч.1 ст.162 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно ч.6, 8, 9 ст.163 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується МОУ, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається КМУ.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ №975 від 25.12.2013 (далі - Порядок №975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є : у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п.5 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 10 Порядку №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.

28.02.2022 КМУ прийняв Постанову №168, згідно п.2 якої, сім`ям загиблих осіб, зазначених у її пункті 1, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених ст.161 Закону №2011, крім громадян рф або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях таких країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абз.2 п.2 Постанови №168, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно абз.3 п.2 Постанови №168, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому згаданого пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку (абз.4 п.2 Постанови №168).

У контексті оцінки спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що у даному публічно-правовому спорі є необхідним з`ясування наявності у позивача правового статусу (утриманця) загиблого військовослужбовця або його приналежності по відношенню до ОСОБА_2 в статусі члена сім`ї, перебування на його утриманні, як необхідних умов для виникнення у нього права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.161 Закону №2011.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 по справі №240/5809/19 дійшов висновку, що Закон №2011 визначення поняття "член сім`ї" не містить. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, суд касаційної інстанції сформував правову позицію, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести факт проживання з загиблим; наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 по справі №456/1258/17.

З матеріалів справи видно, що згідно довідки №337 від 20.04.2023, виданої виконавчим комітетом Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, відповідно до запису в погосподарській книзі за 2022 рік №7, особовий рахунок НОМЕР_3 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_3 , громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за цією ж адресою. Громадянин ОСОБА_2 проживали сім`єю із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав без реєстрації та допомагав батькові у веденні особистого селянського господарства (садили огородину, тримали поросят, курей).

З довідки №547 від 18.04.2023 Державного професійно-технічного навчального закладу "Камінь-Каширське вище професійне училище" вбачається, що ОСОБА_2 (батько) брав активну участь у житті сина, крім того, ОСОБА_1 користувався пільгами батьками, які встановлені як учаснику АТО та навчався за бюджетні кошти згідно регіонального замовлення.

Також, у матеріалах справи наявні нотаріально засвідчені покази свідків, що підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між позивачем та його батьком ОСОБА_2 .

Згідно показів матері позивача - ОСОБА_4 , рідного брата загиблого - ОСОБА_3 , рідного брата позивача та сина загиблого, позивач проживали разом із батьком з 2014 року за вищевказаною адресою, вели спільне господарство (тримали курей, поросят, кота та собаку), крім них ніхто у будинку не проживав. Загиблий ОСОБА_2 повністю утримував свого сина, забезпечував усім необхідним та дбав про його інтереси.

Більше того, в матеріалах справи наявні інші покази свідків, які вірно досліджені судом першої інстанції та враховуються колегією суддів.

Доводи скаржника про те, що позивач перебуває на військовій службі, є самозабезпеченою особою та постійно дислокується, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі не спростовують той факт, що позивач та загиблий були членами сім`ї, та факту спільного проживання, враховуючи інформацію місцевих органів.

Зважаючи на викладені обставини, а також з огляду на положення ст.3 СК України, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .

Разом з тим, оскільки оспорюваним рішенням не було відмовлено позивачу у призначенні та виплаті спірної одноразової грошової допомоги, а повернуто документи на доопрацювання, то з огляду на дискреційні повноваження МОУ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування п.9 цього рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року по справі №140/9139/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук