Справа № 560/18588/21
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18588/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

06 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2021 № 61 в частині зменшеного відсоткового розміру від заробітної плати позивача за відповідною посадою працівника прокуратури ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницької обласної прокуратури № 21-167вих.21 від 12.03.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії. Рішення суду набрало законної сили 28.03.2022.

В вересні 2023 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №61 від 15.08.2023, прийнятого на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21 щодо перерахунку (обчислення зі зменшенням) щомісячної пенсії позивача з 01.08.2023 та щомісячно за періоди: 01.10.2020 - 30.11.2020; 01.12.2020 - 31.12.2020; 01.01.2021 - 28.02.2021; 01.03.2021 - 30.06.2021; 01.07.2021 - 30.11.2021; 01.12.2021 - 31.12.2021; 01.01.2022 - 31.05.2022, що призвело до зменшення щомісячної пенсії у вищезазначений час.

Також, позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати (обчислити) та виплачувати (з урахуванням проведених з серпня 2023 року виплат) щомісячний розмір пенсії позивача (в сумі 60315,73 грн) на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21, починаючи з 01.08.2023 та щомісячно за періоди: 01.10.2020 - 30.11.2020; 01.12.2020 - 31.12.2020; 01.01.2021 - 28.02.2021; 01.03.2021 - 30.06.2021; 01.07.2021 - 30.11.2021; 01.12.2021 - 31.12.2021; 01.01.2022 - 31.05.2022.

Відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити заявникам у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.1 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.5 ст.383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2021 № 61 в частині зменшеного відсоткового розміру від заробітної плати позивача за відповідною посадою працівника прокуратури ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницької обласної прокуратури № 21-167вих.21 від 12.03.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії. Рішення суду набрало законної сили 28.03.2022.

15.04.2022 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мігдальського П.П. відкрито виконавче провадження № 68816025 на підставі виконавчого листа № 560/18588/21, виданого 01.04.2022 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії.

На виконання рішення суду, відповідачем 27.05.2022 було перераховано пенсію ОСОБА_1 , починаючи з червня 2022 року в розмірі 60315,73 грн. (із розрахунку 80% від заробітної плати (75394,66 грн), яка зазначена в довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21), а також проведено перерахунок пенсії за минулий період з 01.10.2020 до 31.05.2022 (без фактичної виплати заборгованості за цей період).

Отримавши 20 серпня 2023 року пенсію в сумі 60000,00 грн, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області із заявою, в якій просив надати письмову відповідь про причини, підстави, критерії, за якими зменшено розмір його пенсії з 01.08.2023 та за минулий період з 01.10.2020 до 31.05.2022. Водночас, просив надати копії документів, на підставі яких зменшено розмір пенсії.

29.08.2023 позивач поштою отримав лист від відповідача № 2200-0305-8/78320 від 25.08.2023. У листі, як зазначає позивач, не було вказано затребувану ним інформацію та копії згаданих документів.

30.08.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання вичерпної інформації про причини й підстави зменшення пенсії та надання копій відповідних документів.

Листом № 11682-11431/П-03/8-2200/23 від 04.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надіслало позивачу рішення № 61 від 15.08.2023 про перерахунок і зменшення поточної пенсії з 01.08.2023 та перерахунок зі зменшенням розміру за минулий період з 01.10.2020 до 31.05.2022.

04.09.2023 в межах виконавчого провадження № 68816025 позивач звернувся до державного виконавця із заявою про невиконання боржником рішення суду з метою вжиття державним виконавцем щодо боржника заходів, передбачених ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження.

05.09.2023 державним виконавцем направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги в порядок та спосіб визначений виконавчим документом, з подальшим наданням державному виконавцю відповідних документів.

З урахуванням вказаного, позивач звернувся до суду з відповідною заявою.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що база нарахування єдиного внеску, окремо для кожної категорії платників, визначена статтею 7 Закону № 2464-VI, а стаття 1 цього Закону, на яку посилається відповідач, містить лише визначення термінів, що застосовуються у Законі, зокрема, терміну «максимальна величина бази нарахування єдиного внеску», яка у випадку визначення суми заробітку працівника прокуратури, з якого сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не підлягає застосуванню.

При цьому, суд першої інстанції наголосив на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами.

Застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування можливе при обчисленні пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Натомість, аналіз положень Закону № 1789-ХІІ та Закону № 1697-VII свідчить про те, що при перерахунку пенсії, призначеної згідно із статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, застосовується відсоткове співвідношення від суми заробітної плати прокурорських працівників на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок без застосування до цієї заробітної плати максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно здійснило 15.08.2023 перерахунок пенсії заявника на виконання судового рішення від 02.02.2022 у справі №560/18588/21 на підставі довідки Хмельницької обласної прокуратури № 21-167вих.21 від 12.03.2021, застосувавши при розрахунку розміру пенсії, заробітну плату, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску станом на 11.09.2020.

Застосування відповідачем при такому перерахунку максимальної величини розміру заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, станом на 11.09.2020, не узгоджується із законодавством.

Враховуючи наведене, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21 не можна вважати виконаним належним чином та в повному обсязі.

За таких обставин, Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 61 від 15.08.2023, прийняте на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21 слід визнати протиправним.

Щодо необхідності застосування судового контролю, суд першої інстанції зазначив, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №560/18588/21, виданого 01.04.2022 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії відкрите та триває.

05.09.2023 державним виконавцем направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги в порядок та спосіб визначений виконавчим документом, з подальшим наданням державному виконавцю відповідних документів.

Однак, зважаючи на доводи та заперечення відповідача наведені у відзиві, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що останній не має наміру добровільно виконувати виконавчий лист №560/18588/21 від 01.04.2022, оскільки вважає його вже виконаним.

На підставі викладеного, суд першої інстанції, з урахуванням приписів статті 249 КАС України дійшов до висновку, що відповідачем порушено норми ст.129-1 Конституції України та частини першої статті 370 КАС України, а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали і направлення її для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1,3,6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1-3 ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17), Верховний Суд дійшов висновку, що "…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.".

Тобто, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України і тлумачення рішень на власний розсуд суб`єктами владних повноважень не допускається.

Також, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та п. 12 розд. III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може встановлюватися оплата за виконану працівником місячну норму робіт.

Згідно з п.п. 8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Враховуючи вказане максимальна величина бази нарахування єдиного внеску встановлює обмеження лише щодо нарахування та сплати єдиного внеску і не може слугувати підставою для обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, оскільки, у випадку отримання доходу, який перевищує максимальну величину бази нарахування, сплата єдиного внеску, розрахованого в межах максимальної величини бази нарахування, вважається належною.

Крім того, норми закону за якими здійснюється виплата пенсії позивачу, не передбачають обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії розміром максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску.

В свою чергу, недопустимість обмеження пенсії позивача граничним розміром передбачається рішенням, що набрало законної сили та є обов`язковим для виконання відповідачем.

Відтак, застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області обмеження максимальним розміром пенсії позивача суперечить рішенню суду, що набрало законної сили.

Щодо доводів апелянта в частині перебування рішення на примусовому виконанні, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст.372 АС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами у справі, 15.04.2022 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мігдальського П.П. відкрито виконавче провадження № 68816025 на підставі виконавчого листа № 560/18588/21, виданого 01.04.2022 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії.

04.09.2023 в межах виконавчого провадження № 68816025 позивач звернувся до державного виконавця із заявою про невиконання боржником рішення суду з метою вжиття державним виконавцем щодо боржника заходів, передбачених ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження.

05.09.2023 державним виконавцем направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги в порядок та спосіб визначений виконавчим документом, з подальшим наданням державному виконавцю відповідних документів.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

На підставі вказаного суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення заяви позивача в межах ст.383 КАС України та прийняття ухвали.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.