Справа № 320/3008/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3008/21 Головуючий у І інстанції - Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка полягає у невжитті заходів із організації виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200 000,00 грн;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн завданої майнової шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягає у невжитті заходів із організації виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200 000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) гривень суми відшкодування банківського вкладу у ПАТ «КБ «Хрещатик» за Додатковим договором від 04.04.2016 № 2 до Договору № 153D-644571.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Від Позивачки до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 320/3008/21 відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року в частині відмови у стягненні 17550,00 грн витрат на правничу допомогу і ухвалити нове судове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в цій частині задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в задоволенні заяви Позивачки від 27.10.2021 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовив, оскільки це питання вже було вирішено рішенням суду першої інстанції від 22 жовтня 2021 року в цій справі.

Проте, перелік послуг, зазначених в акті від 27.10.2021 був відмінним від переліку послуг, наведених в акті приймання-передачі наданих послуг від 13.04.2021, якому суд першої інстанції давав оцінку в рішенні від 22 жовтня 2021 року у даній адміністративній справі.

Таким чином, у суду першої інстанції не було законних підстав ігнорувати приписи частини 7 статті 139 КАС України і не задовольняти заяву Позивачки від 27.10.2021 про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 17550,00 грн.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року відмовлено.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення майнової шкоди відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 320/3008/21 скасовано та направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 143 КАС України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 п. 1 частини 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до пункту 1 частини 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення виходив з того, що при ухваленні рішення від 22 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 320/3008/21 Київським окружним адміністративним судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат та стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витрати Позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення, визначені частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Дійсно, до позовної заяви Позивачкою було додано: договір про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року на 1 арк., ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1029239 від 02 березня 2021 року на 1 арк., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000712 від 21.10.2019 на 1 арк. (а.с. 27-29).

Так, між Позивачкою (Клієнт), та адвокатом Тукманом Євгеном Григоровичем (Адвокат), укладено договір про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, відповідно до п. 1 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе доручення з надання Клієнту правової допомоги на умовах, передбачених Договором.

Адвокатом надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів Клієнта в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами.

Обсяг, у якому надається правова допомога Клієнту, зазначений у статті 3 Договору.

Також, Позивачкою до прийняття рішення суду було подано заяву про стягнення судових витрат, до якої додано: акт приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, прибутковий касовий ордер № 1-13-04/21 від 13 квітня 2021 року про сплату 60 000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року. (а.с. 40-41).

13 квітня 2021 року складено Акт приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, згідно з п. 1 якого Сторони погодили те, що Адвокатом надано Клієнту правові послуги (допомогу) у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього з питання, яке визначено пунктом 3.1 статті З Договору (надалі - захист позиції Клієнта), а саме:

а) надання Клієнту під час його особистого прийому правових консультацій про положення чинного законодавства, у тому числі норм частини 1 статті 2, статті 3, частин 1, 2 статті 4, статті 6, пункту 2 частини 3 статті 16, частини 7 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», частини 1 статті 1166, частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, з питання захисту позиції Клієнта, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 3 години;

б) збір та опрацювання документальних матеріалів, які мають відношення або пов`язанні із захистом позиції Клієнта, надання їм правової оцінки, зокрема але не виключно: договору від 01.04.16 № 4 про відступлення права вимоги, додаткового договору № 2 від 04.04.16 до договору № 153D-644571 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 09.12.15, повідомлення від 01.04.16, акту від 01.04.16 прийому-передачі копій документів до договору № 4 про відступлення права вимоги, процесуальних документів у справі № 810/851/17, включаючи судові рішення, у тому числі рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.17 по справі № 810/851/17, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.17 у справі № 810/851/17, постанови Верховного Суду від 03.09.20 у справі № 810/851/17 адміністративне провадження № К/9901/18460/18, листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.10.20 № 02-036-12748/20, штату з ЄДР щодо припинення ПАТ «КБ «Хрещатик», - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 10 годин;

в) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів по справі № 320/3008/21: позовної заяви від 02.03.21, супровідної заяви від 02.03.21 (у тому числі оформлення документальних матеріалів додатків цих документів), - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 8 годин;

г) надання Клієнту роз`яснень зі спірних правовідносин по справі № 320/3008/21 з огляду на правозастосовчу практику в аналогічних справах, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 2 години.

Відповідно до п.п. 2-5 Акта приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року підписанням даного Акта Сторони погодили, що загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога Клієнту у формі надання послуг становить 23 години.

Вартість 1 години роботи Адвоката становить 3900,00 грн, відповідно до п. 4.2 Договору.

Розрахунок вартості наданих Адвокатом послуг здійснено наступним чином: 23 год. х 3900,00 грн = 89 700,00 грн.

Грошові кошти в сумі 89 700,00 грн сплачуються Клієнтом на користь Адвоката в такому порядку:

- кошт в сумі 60 000,00 грн сплачуються Клієнтом на користь Адвоката в день підписання цього Акта;

- решта коштів в сумі 29 700,00 грн сплачуються Клієнтом на користь Адвоката протягом 5-ти днів після прийняття судом першої інстанції рішення за результатами розгляду позову у справі № 320/3008/21.

Суд першої інстанції в рішенні від 22 жовтня 2021 року вказав, що представником Позивачки на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано до матеріалів справи копію прибутково касового ордеру № 1-13-04/21 від 13.04.2021 на суму 60 000,00 грн.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно з актом виконаних робіт від 13.04.2021 за договором про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2020 № б/н, суд першої інстанції вважав, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн, не є пропорційним до предмету спору, виходячи з того, що даний спір є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався судом без виклику сторін; складення позовної заяви обсягом в цілому на трьох аркушах, за умови наявності судової практики Верховного Суду із даного питання, обсяг доданих доказів до позову на підтвердження правової позиції є незначним і не потребував значного часу для їх збирання, а тому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн є безперечно неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції вважав за необхідне заяву представника Позивачки про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково, стягнути на користь Позивачки за рахунок Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що після ухвалення судового рішення від 22 жовтня 2021 року Позивачкою було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, до якої було додано: прибутковий касовий ордер № 1-27-10/21 від 27 жовтня 2021 року про сплату 29 700,00 грн за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року на 1 арк.; акт приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року на 1 арк.; прибутковий касовий ордер № 2-27-10/21 від 27 жовтня 2021 року про сплату 17 550,00 грн за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2021 року на 1 арк. (а.с. 53-55).

Як вбачається з акта приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, Сторони погодили те, що Адвокатом надано Клієнту правові послуги (допомогу) у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього з питання, яке визначено пунктом 3.1. статті 3 Договору (надалі - захист позиції Клієнта), а саме:

а) здійснення особистого прийому Клієнта з питання надання консультацій про положення чинного законодавства, зокрема статей 132, 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, в аспекті захисту позиції Клієнта по справі № 320/3008/21, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 1 година.

б) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів: заяви від 13.04.21 по справі № 320/3008/21 з додатками, заяви від 27.10.21 по справі № 320/3008/21 з додатками (без врахування часу подання цих документів на підпис Клієнту), - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 1,5 години.

в) надання Клієнту роз`яснень з питань стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи № 320/3008/21 з огляду на правозастосовчу практику на прикладі Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.18 по справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 № 23-рп/2009, практики Європейського суду з прав людини, зокрема, визначеної у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», у справі «Родзевілло проти України» (Заява № 38771/05), - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 2 години.

Відповідно до п.п. 2-4 вищезазначеного Акта підписанням даного Акта Сторони погодили, що загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога Клієнту у формі надання послуг становить 4,5 години.

Вартість 1 години роботи Адвоката становить 3900,00 грн, відповідно до п. 4.2 Договору.

Розрахунок вартості наданих Адвокатом послуг здійснено наступним чином: 4.5 год. х 3900,00 грн = 17 550,00 грн.

На підтвердження сплати наданих правничих послуг Позивачкою після ухвалення судового рішення від 22 жовтня 2021 року до заяви про ухвалення додаткового рішення додано: прибутковий касовий ордер № 1-27-10/21 від 27 жовтня 2021 року про оплату 29 700,00 грн за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 13 квітня 2021 року; прибутковий касовий ордер № 2-27-10/21 від 27 жовтня 2021 року про оплату 17 550,00 грн за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2020 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2021 року.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи суду першої інстанції про те, що при ухваленні рішення від 22 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 320/3008/21 Київським окружним адміністративним судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат, є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Щодо наявності/відсутності підстав для задоволення заяви Позивачки про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в частині 29 700,00 грн та 17 550,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вказане правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17 (73021615) та від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16 (73356068).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції У справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

А у пункті 154 рішення Європейського суду із прав людини від 07.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від 05.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року у справі № 803/1032/18 підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`ємом наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Також, Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 580/3324/19 дійшов висновку, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі № 873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

Колегія суддів при вирішенні питання витрат на професійну правничу допомогу вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в частині 47 200,00 грн (29 700,00 грн + 17 550,00 грн) не є співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за потрібне присудити понесені Позивачкою витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нове судове рішення, яким заяву Позивачки про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000,00 (дві тисячі) грн.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко