Справа № 642/4527/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 р.Справа № 642/4527/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

представника позивача - Манька О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 (головуючий суддя І інстанції: Бородіна О.В.) по справі № 642/4527/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії БАД № 441100 від 26.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП Литвиненком О.В.

В обґрунтування позову зазначив, що не вчиняв правопорушення ч.1 ст. 122 КУпАП, в автомобілі не перебував та не керував їм, відповідачем не доведено його вину жодними доказами, що свідчить про безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також зазначав, що постанова від 26.06.2023 не містить посилання на норми Правил дорожнього руху України, які на думку ДПП порушено позивачем.

Крім того, вказував на порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи, оскільки останнім не надано можливість позивачу скористатись правовою допомогою, чим порушено його право на захист.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку наявним в справі доказам, не встановлено керування транспортним засобом безпосередньо позивачем, не враховано доводи позивача про керування автомобілем іншою особою.

Зазначає, що постанова складена відповідачем після того, як вказана особа передала позивачу автомобіль для направлення його на допомогу Збройним Силам України, при цьому лише на вимогу позивача інспектором була включена нагрудна камера поліцейського.

Крім того, вказує про помилкове врахування судом першої інстанції відеозапису та фотознімку з приладу TruCam, які не містять електронного цифрового підпису, а отже є недопустимими доказами.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховані недоліки постанови, а саме відсутність в ній посилань на конкретний пункт ПДР України, який порушено позивачем, що свідчить про неповну кваліфікацію порушення та, як наслідок, її протиправність.

Також суд залишив поза увагою та не надав жодної оцінки доводам позивача про порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи, а саме: не надання можливості скористатись правовою допомогою в день фіксації порушення та не розгляд клопотання про відкладення розгляду справи.

Зауважує, що відповідачем не надано доказів проходження інспектором поліції навчання з користування приладом TruCam.

Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, а саме перевищення швидкісного режиму руху підтверджено належними доказами, а саме постановою, відеозаписом, здійсненим за допомогою приладу TruCam LTI .

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 26.06.2023 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП Литвиненком О.В. прийнято постанову серії БАД № 441100, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн .

Згідно постанови 02.06.2023 о 12:55 по вул. Київський шлях, 148, м. Бориспіль, Київська обл., водій, керуючи транспортним засобом BMW X1, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» зі швидкістю 92 км/год при дозволеній 50 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 42 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TC 008343. До постанови додаються відеозапис з бодікамери 475280, фото- відеофайли з приладу TruCam LTI 20/20 TC 008343, рапорт, запрошення, повідомлення, клопотання від 02.06.23.(а.с. 36)

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та законність дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем порушення - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів в межах населеного пункту на 42 км/год, відповідачем надано матеріали фото та відеофіксації, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TC 008343, про які зазначено в спірній постанові.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що вищезазначені докази є належними та достатніми, що доводять наявність в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Так, на фотознімку та відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу BMW X1, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київський шлях, 148, м. Бориспіль, Київська обл. зі швидкістю 92 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, дату і час фіксації 02.06.2023 о 12:55, а також географічні координати місця вчинення правопорушення.

Разом з тим, із наданих відповідачем доказів неможливо встановити особу-водія, оскільки ні фотознімок , ні відеозапис не фіксує особу, які керувала транспортним засобом, відеозапис фіксує лише рух автомобіля, момент зупинки автомобіля не зафіксований, а відеозапис з бодікамери поліцейського відповідачем не надано до суду з посиланням на його знищення.

Крім того, колегія суддів враховує, що транспортний засіб BMW X1, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 , про що свідчать відомості у спірній постанові, а не за позивачем.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність на наданому відповідачем відеозаписі та фотознімку цифрового підпису, що, на думку останнього, свідчить про його недопустимість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Таким чином, засвідченню електронним підписом підлягають тільки електронні копії електронних доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Так, відповідач подав до суду першої інстанції електронні докази: відеозапис та фотознімок з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam в електронному вигляді на носії інформації DVD-R диску.

Тобто, наданий відповідачем електронний примірник відеозапису та фотознімку на електронному носії інформації є оригіналом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Оскільки відповідач подав електронний доказ в оригіналі, а тому чинне процесуальне законодавство не містить вимог щодо його засвідчення електронним підписом.

Відповідно до ч.1ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем докази є належними, проте не достатніми, оскільки не містять інформації, що 02.06.23 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з перевищенням швидкості руху в межах населеного пункту та саме під його керуванням було зупинено транспортний засіб.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас доказів в підтвердження правомірності спірної постанови, відповідачем, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, колегія суддів дійшла висновку щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.06.2023 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Натомість суд першої інстанції не вірно надав оцінку доказам по справі, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи, а саме не надання можливості скористатись правовою допомогою в день фіксації порушення та не розгляд клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що у посадових осіб суб`єктів владних повноважень, в тому числі і у працівників органів і підрозділів Національної поліції, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, є обов`язок - забезпечити особам, які притягуються до адміністративної відповідальності можливість користування правами, закріпленими у ст. 268 КУпАП.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2023 позивач заявляв письмове клопотання про перенесення розгляду справи та надання можливості скористатися правовою допомогою, яке було задоволено відповідачем, про що свідчить проставлений ним запис "погоджено у переносі розгляду справи на 26.06.2023" на клопотанні (а.с. 17) та повідомленням про запрошення до відділу патрульної поліції від 02.06.2023 на 26.06.2023 о 17:00 з підписом позивача про його отримання (а.с. 18).

Щодо доводів скаржника про не розгляд відповідачем клопотання від 19.06.2023 про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.06.2023 з підстав відсутності адвоката , колегія суддів зазначає, що положеннями КУпАП не передбачена обов`язкова участь адвоката в цих справах, крім того вказана заява надійшла на адресу відповідача 29.06.23, що унеможливило її розгляд 26.06.23, що підтверджується листом УПП в Київській області ДПП від 05.07.23 направленим на адресу позивача (а.с.37-38)

Решта доводів апеляційної скарги не впливають на висновки суду апеляційної інстанції. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 536,80 грн та апеляційної скарги 805,30 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 342,10 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 по справі № 642/4527/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 441100 від 26.06.2023 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, вул. Федора Ернста, 3,м. Київ,03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 1 342,10 грн (одна тисяча триста сорок дві гривні 10 копійок)..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій