Справа № 400/12918/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 р. № 400/12918/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В.С., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС», вул. Силікатна, 273, кв.7,м. Миколаїв,54048,

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150, пров. Космонавтів, 61, пов.1, м. Миколаїв,54056

про:визнання протиправною та скасування постанови від 05.10.2023 року № ПШ018550,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов позов Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 05.10.2023 року № ПШ018550.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки у спірних відносинах не був автомобільним перевізником, а тому є неналежним суб`єктом відповідальності. Позивач вказав, що автомобіль МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 , з 01.08.2022 року перебуває в оренді перевізника ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС" згідно договору №30-08-/2022. Таким чином, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

31.08.2023 посадовими особами відповідача на автодорозі М-28 "Одеса-Южний", 40 км +639м, проведено рейдову перевірку транспортного засобу МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Фермерському господарству «АГРОСТАР СІСТЕМС».

За результатами перевірки складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.08.2023 №017023, в якому посадові особи відповідача встановили, що водій здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме в роздруківці праці та відпочинку водія ОСОБА_1 з цифрового тахографа, водій не використовує особисту картку до цифрового тахографа транспортного засобу МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05.10.2023 відповідачем прийнято постанову №ПШ018550 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Тобто суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 917 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Будь-яких вимог щодо того, щоб перевізник зобов`язаний при перевезенні використовувати виключно ті транспортні засоби, які перебувають у його власності або на іншому праві, законодавством не встановлено.

Таким чином, автомобільний перевізник може використовувати при перевезені вантажів транспортні засоби, що йому не належать на праві власності або на іншому праві.

Як наслідок, за правопорушення, передбачені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», притягаються автомобільні перевізники не залежно від того, чи належить їм відповідний транспортний засіб на праві власності або на іншому праві. Відповідно наявність в особи у власності транспортного засобу у власності не свідчить про те, що ця особа є автомобільним перевізником.

Суд встановив, що з 01.08.2022 вантажний-спеціалізований сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належать позивачу на праві власності, перебував у наймі (оренді) в ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС", що підтверджується договором оренди транспортного засобу від 01.08.2022 за №30-08-/2022.

Поряд з цим, згідно з товарно-транспортною накладною від 30.08.2023 №124127 автомобільним перевізником щодо перевезення вантажу є ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС".

Отож на момент складення посадовою особою відповідача Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.08.2023 № 017023 транспортний засіб MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у наймі (оренді) ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС", а автомобільним перевізником вантажу було зазначено Фермерське господарство «АГРОСТАР СІСТЕМС».

Тобто у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент виникнення спірних правовідносин, позивач був автомобільним перевізником. Відповідач будь-яких доказів, які підтверджували б протилежне, суду не надав.

Відповідно до абзаців першого і другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач не був автомобільним перевізником, а отже адміністративних правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не вчиняв.

Тобто Постанова № ПШ018550 складена стосовно неналежного суб`єкта.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з ч. 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 23.11.2021 року №23/11-1; рахунок на оплату № 13 від 12.10.2023 на суму 5 000 грн; платіжна інструкція № 465 від 13.10.2023 на суму 5 000 грн, ордер про надання правничої допомоги; акт надання послуг до Договору про надання правової допомоги від 15.10.2023 року.

З урахуванням зазначеного, характеру спірних правовідносин, складності справи, обсягу доказів у справі, а також те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає за можливе зменшити розмір таких витрат до 1000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в розмірі 2684,00 грн.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про застосування до Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС» адміністративно-господарського штрафу №ПШ018550 від 05.10.2023.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) на користь Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС» (вул. Силікатна, 273, кв.7,м. Миколаїв,54048. ідентифікаційний код 37912793) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) на користь Фермерського господарства «АГРОСТАР СІСТЕМС» (вул. Силікатна, 273, кв.7,м. Миколаїв,54048. ідентифікаційний код 37912793) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. С. Брагар