Справа № 488/4845/23
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4845/23
Провадження № 2-аз/488/1/23 р.
УХВАЛА

Іменем України

01.12.2023 року м. Миколаїв Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

28.11.2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Могили С.М., звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із відповідним адміністративним позовом.

28.11.2023 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу Адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747 ІV (у редакції Закону № 2147 VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в якій він просить суд:

1. Зупинити дію постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст.132-1 КупАП, до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 488/4845/23 щодо її оскарження;

2. Зупинити стягнення на підставі постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 488/4845/23 щодо її оскарження.

Обґрунтовуючи заяву тим, що постанова відповідача у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, відповідачем її пред`явлено до виконання у зв`язку з чим Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 07.11.2023 року відкрито виконавчого провадження № 73245143 про стягнення 17000,00 грн., та накладено арешт на кошти позивача у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 18950,00 грн., а також існує велика вірогідність примусового стягнення органами державної виконавчої служби відповідної суми. Врешті-решт розгляд даного спору втратить будь-який сенс, а права позивача будуть порушені.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

При цьому, при розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд враховує, що в межах цього судового провадження позивач оспорює правомірність постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст. 132-1 КупАП.

Згідно з частиною шостою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що постанова відповідача у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, відповідачем її пред`явлено до виконання у зв`язку з чим Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 07.11.2023 року відкрито виконавчого провадження № 73245143 про стягнення 17000,00 грн., та накладено арешт на кошти позивача у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 18950,00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Враховуючи той факт, що виконавцем розпочато примусове виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів стягувача (відповідача) чи інших осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: - зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; - забороною відповідачу вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням наведеного та зважаючи на підтвердження фактичного відкриття Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 07.11.2023 року виконавчого провадження № 73245143 про стягнення 17000,00 грн., та накладенню арешту на кошти позивача у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 18950,00 грн.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 488/4845/23 щодо її оскарження.

При цьому, суд не вбачає підстав для зупинення дії постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст.132-1 КупАП.

Так, інститут забезпечення позову давно відомий цивільному і господарському судочинству, а із прийняттям Кодексу адміністративного судочинства України поширив свою дію й на адміністративну юстицію. Маючи єдину мету гарантування виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, види заходів забезпечення позову в адміністративному судочинстві відрізняються, якщо у цивільному і господарському судочинстві усталеною є судова практика (що також знайшло своє пряме законодавче закріплення в ч. 10 ст. 150 ЦПК і ч. 11 ст. 137 ГПК) про заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, то в адміністративному судочинстві, з огляду на правову природу адміністративної юстиції, прямо допускається забезпечення позову зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта (п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС), які є предметом оскарження. Цей висновок прямо випливає з положень ч. 4 ст. 150 КАС, якою передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (за винятком заборони зупинення дії окремих рішень, наведених у ч. 3 ст. 151 КАС).

При цьому підставами забезпечення позову є обставини, які свідчать, що: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС).

Оскільки такий спосіб забезпечення позову не узгоджується із приписами пункту 2 частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якого підставами забезпечення позову є обставини, які свідчать, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, що не можливо встановити до вирішення справи по суті заявлених вимог.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до положень статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає вирішенню судом під час ухвалення рішення.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі представника -адвоката Могили С.М. - задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Зупинити стягнення на підставі постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року серії АА №00012395 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 488/4845/23 щодо її оскарження.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи та Корабельному відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвала в частині вжиття судом заходів забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Яна Анатоліївна Чернявська