Справа № 160/20936/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 рокуСправа №160/20936/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень №06 від 09.06.2023р., №9 від 14.07.2023р., зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023р. (згідно відомостей Укрпошта) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р.;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачеві період його роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р. як стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1 і призначити пенсію на пільгових умовах згідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення за призначенням пенсії, а саме: з 01.06.2023р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2023р. він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав всі необхідні документи, проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було прийнято рішення №06 від 09.06.2023р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. В подальшому, Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №9 від 14.07.2023р., що для підтвердження періоду роботи з 01.12.2009 по 12.04.2013 для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки в наданих документах відсутня інформація про роботу заявника на об`єктах ВАТ «ІнГЗК» в кар`єрах на глибині 150 метрів і нижче, при цьому, відповідно до наказу від 18.12.2009 №32 ТОВ «Шляхпостач КР» про результати атестації робочих місць монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту атестовані за Списком №1, проте, дільниці не зазначаються, а наказом №160 від 31.12.2010 ТОВ «Шляхпостач» монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту, які працювали на ІнГЗК атестовані за Списком №2. Позивач вважає такі рішення відповідачів-1,2 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки у спірний період він працював на посаді, яка віднесена до Списку №1 та атестована, про що зазначено у трудовій книжці позивача. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду України.

Ухвалою суду від 09.10.2023р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідачів, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.30).

31.10.2023р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-2 (Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 43 роки 2 місяці 4 дні, пільговий стаж роботи становить 9 років 3 місяці 31 день, до страхового та пільгового стажу роботи зараховано усі періоди роботи. З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, у позивача відсутній пільговий стаж передбачений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV. Окрім того, відповідач-2 посилається на свої дискреційні повноваження у спірних правовідносинах (а.с.35-38).

05.12.2023р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні адміністративного позову позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до Рішення про відмову в призначенні пенсії від 09.06.2023 за №06 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до пільгового стажу за Списком №1 неможливо зарахувати період роботи згідно трудової книжки: - з 09.12.2009 по 12.04.2013, оскільки позивач працював в ТОВ «Шляхпостач КР» монтером колії в кар`єрі в службі колії дільниці колії кар`єрного транспорту залізничного цеху по обслуговуванні об`єктів ВАТ «ІнГЗК», ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 по справі №904/4779/19 ТОВ «Шляхпостач КР» (36510824) ліквідовано; в картках обліку відпрацьованого часу в шкідливих умовах праці за СП №1 і №2 вказані календарні дні кожного місяця, а не фактичні відпрацьовані позивачем дні по табелю та в документах не зазначено про роботу безпосередньо в кар`єрі на глибині 150 метрів; відповідно до наказу від 18.12.2009 №32 ТОВ «Шляхпостач КР» про результати атестації робочих місць монтери колій дільниці колії кар`єрного транспорту атестовані за Списком №1, при цьому дільниці не зазначаються; в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість на роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць. Окрім того, відповідач-1 посилається на свої дискреційні повноваження у спірних правовідносинах (а.с.47-49).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 07.12.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

01.06.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, до якої надав, зокрема, трудову книжку, що підтверджується копією рішення пенсійного органу №06 від 09.06.2023р. (а.с.16-зворот) та не заперечується учасниками справи.

За результатами розгляду наведеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було прийнято рішення №06 від 09.06.2023р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.16-зворот).

В подальшому, Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №9 від 14.07.2023р., що для підтвердження періоду роботи з 01.12.2009 по 12.04.2013 для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки в наданих документах відсутня інформація про роботу заявника на об`єктах ВАТ «ІнГЗК» в кар`єрах на глибині 150 метрів і нижче, при цьому, відповідно до наказу від 18.12.2009 №32 ТОВ «Шляхпостач КР» про результати атестації робочих місць монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту атестовані за Списком №1, проте, дільниці не зазначаються, а наказом №160 від 31.12.2010 ТОВ «Шляхпостач» монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту, які працювали на ІнГЗК атестовані за Списком №2, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.18).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з рішенням відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р., у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право на належне пенсійне забезпечення шляхом визнання таких рішень відповідача-1,2 протиправними, їх скасування та зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві період його роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р. як стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1 і призначити пенсію на пільгових умовах згідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення за призначенням пенсії, а саме: з 01.06.2023р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При цьому, згідно п.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006р. за №1231/13105 (далі Постанова №18-1).

Згідно до п.3, п.4 Постанови №18-1 визначено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії). Комісії створюються, зокрема, при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях.

Пунктом 11 Порядку №18-1 визначено, що із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

- документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

- трудова книжка;

- документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

При цьому, п.12 Порядку №18-1 встановлено, що територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що чоловіки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 (за Списком №1) після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, передбачених Списком №1, за умови повного робочого дня на відповідних роботах, але не менше 80% робочого часу, та за результатами атестації робочих місць.

У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується відповідними комісіями, створеними при Головних управління Пенсійного фонду України в областях.

Окрім того, територіальні управління повинні надавати заявникам допомогу у зборі необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірний період з 01.12.2009р. по 12.04.2013р. позивач працював в ТОВ «Шляхпостач КР» на посаді монтера колії в кар`єрі в службі колії - дільниці колії кар`єрного транспорту в залізничному цеху з обслуговування об`єктів ВАТ «ІнГЗК», при цьому, дана посада позивача була атестована за Списком №1 згідно наказів №32 від 18.12.2009р. та №160 від 31.12.2010р., що підтверджується копіями трудової книжки позивача, архівної довідки та відповідних наказів про атестацію робочих місць, наявними в матеріалах справи (а.с.6-15).

Вказані періоди не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення (на підставі записів у трудовій книжці), так як в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість на роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, що підтверджується змістом відзиву відповідача-1 (а.с.47-49).

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу роботи позивача відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на якому позивач працював.

Разом з тим, судом враховується те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2. Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.14 Інструкції №58 визначено, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Згідно з п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

При цьому, слід зазначити, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а та від 29.03.2019р. у справі №548/2056/16-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, ТОВ «Шляхпостач КР», на якому працював позивач у спірний період, було ліквідовано ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020р. у справі 904/4779/19, що підтверджується змістом копії рішення відповідача-1 №9 від 14.07.2023р. (а.с.18).

У зв`язку з викладеним, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах здійснювалося відповідною Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та вказаною комісією було прийнято рішення №9 від 14.07.2023р. про результати розгляду заяви, згідно якого для підтвердження періоду роботи з 01.12.2009 по 12.04.2013 для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки в наданих документах відсутня інформація про роботу заявника на об`єктах ВАТ «ІнГЗК» в кар`єрах на глибині 150 метрів і нижче, при цьому, відповідно до наказу від 18.12.2009 №32 ТОВ «Шляхпостач КР» про результати атестації робочих місць монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту атестовані за Списком №1, проте, дільниці не зазначаються, а наказом №160 від 31.12.2010 ТОВ «Шляхпостач» монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту, які працювали на ІнГЗК атестовані за Списком №2, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.18).

Вказане рішення не містить обґрунтувань щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду з 01.12.2009 по 12.04.2013, а в ньому лише зазначено про відсутність в наданих документах інформації про роботу заявника на об`єктах ВАТ «ІнГЗК» в кар`єрах на глибині 150 метрів і нижче (а.с.18).

При цьому, твердження відповідача-1 у наведеному оскаржуваному рішенні №9 від 14.07.2023р. на те, що відповідно до наказу від 18.12.2009 №32 ТОВ «Шляхпостач КР» про результати атестації робочих місць монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту атестовані за Списком №1, проте, дільниці не зазначаються, а наказом №160 від 31.12.2010 ТОВ «Шляхпостач» монтери колії дільниці колії кар`єрного транспорту, які працювали на ІнГЗК атестовані за Списком №2 повністю спростовуються змістом копій наказів про атестацію робочих місць №32 від 18.12.2009р., №160 від 31.12.2010р., а також і відомостями трудової книжки позивача. згідно якої посада, яку займав позивач згідно наказу №160 від 31.12.2010р. атестована саме за Списком №1 (а.с.6-15).

За викладених обставин та аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1993р. та наказів про атестацію робочих місць, які підтверджує пільговий стаж роботи позивача за Списком №1, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем-1 безпідставно та необґрунтовано не було зараховано до пільгового стажу роботи позивача відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону вищенаведений спірний період роботи позивача рішенням про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії га пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р. та відмовлено позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішенням №06 від 09.06.2023р. з порушенням вимог наведеного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачами не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття ними оспорюваних рішень відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р., з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правових позицій Верховного Суду, які наведені вище та не спростовані відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття рішень відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р., суд приходить до висновку, що відповідачі-1,2, при прийнятті оспорюваних рішень, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що прийнявши оспорювані рішення, відповідачі-1, 2 порушили права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування рішень відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у вказаній частині підлягають задоволенню.

Також, підлягають і частковому задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р., враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішень відповідачів-1,2 щодо відмови у зарахуванні такого стажу позивачеві та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р., є належним способом захисту прав позивача.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 призначити пенсію на пільгових умовах згідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення за призначенням пенсії, а саме: з 01.06.2023р., оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, судом враховується і те, що у даному випадку, саме наявність у позивача необхідного пільгового стажу, визначеного п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, є підставою для призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому, за нормами ч.2 ст.24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, тобто повноваження щодо обчислення стажу є виключною компетенцію пенсійних органів, а тому адміністративний суд не наділений повноваження підміняти пенсійний орган та самостійно обчислювати страховий стаж позивача для призначення пенсії, а, відповідно, без проведення розрахунку такого стажу і зобов`язувати призначати пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправними та скасування рішень відповідача-2 №06 від 09.06.2023р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідача-1 про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р., а також і зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р., є саме зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 01.06.2023р., відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, виходячи з вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно квитанцій № від 15.08.2023р., №6342-2211-9752-1788 від 27.09.2023р. у розмірі 1610,40 грн., виходячи із розрахунку: (2147,20 грн./4)*3 (а.с.4,22,27-29а).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень №06 від 09.06.2023р., №9 від 14.07.2023р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №06 від 09.06.2023р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років №9 від 14.07.2023р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.12.2009р. по 12.04.2013р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 01.06.2023р., відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1610 грн. 40 коп. (одна тисяча шістсот десять грн. 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва