Справа № 202/17629/23
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/89/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., за участі секретаря судового засідання Глибіної Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, поліцейського СР ПП Відділу поліції № 3 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області Тітова Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника за ордером адвоката Прокопцева С.В. звернувся до суду із позовною заявою до СР патрульної поліції Відділу поліції № 3 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області, поліцейського СР ПП Відділу поліції № 3 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області Тітова Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2023 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно постанови поліцейського СР патрульної поліції Відділу поліції №3 Краматорського РУП ГУ НП України в Донецькій області Тітова В.В. серія БАБ №853728 від 23.09.2023, 23.09.2023 об 11 год. 00 хв. на а/д 05-14 Добропілля-Лиман 86 км ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 21412 д.н. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п. 2.1.а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Позивач вважає, що постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства, адміністративне правопорушення він не вчиняв, оскільки надав посвідчення водія НОМЕР_2 від 27.04.2023 та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.05.2005, однак поліцейські, нічого не пояснюючи, склали на нього оскаржувану постанову. Відповідачем не було з`ясовано обставини справи та не дотримано вимог нормативних актів, оскільки щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, інакше протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки. На підставі викладеного просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення БАБ №853728 від 23.09.2023, стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн.

13.10.2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.10.2023 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 залучено в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Донецькій області.

Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений та діє і на даний час. Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан, що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 10 Порядку № 1456, працівникам поліції дозволено зупиняти транспортні засоби для перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, на контрольному пункті або блокпостах, саме де і був зупинений позивач. Об 11.15 год 23.09.2023 позивач рухався на автомобілі АЗЛК 21412 по а/ д 05-14 Добропілля - Лиман, був зупинений поліцейським на блокпосту. На вимогу поліцейського надати документи для перевірки, позивач наголошував, що посвідчення водія знаходиться дома, таким чином було встановлено, що він керує транспортним засобом без водійського посвідчення. Враховуючи отриману інформацію від ОСОБА_4 , поліцейській, на підставі його паспортних даних, перевірив в інтегрованій інформаційно-пошуковій системі Міністерства внутрішніх справ України (ІІПС «Армор») наявність інших правопорушень та зазначив, що відносно нього буде розглянута адміністративна справа за вчення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, під час розмови поліцейського з водієм, робітник поліції запідозрив, що останній вживав алкогольні напої та запропонував продути алкотестер або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, на що ОСОБА_1 відмовився. Відтак, поліцейський повідомив, що відносно позивача буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи позивачу було роз`ясненно про те, що поліцейський здійснюється відеозапис на бодікамару. Зі змісту відеозапису, позивач ніяк не спростовує відсутність електронного посвідчення водія, при цьому погоджується із тим, що відносно нього буде складена спірна постанова. Тобто, ОСОБА_1 неодноразово мав можливість під відеозапис продемонструвати поліцейському, та понятим про наявність посвідчення водія. Таким чином поліцейський всебічно, повно і об`єктивно дослідив усі обставини справи та їх сукупність, розглянув адміністративну справу відносно ОСОБА_1 та склав зазначену постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Обставини та аргументи, які викладені у позові, на думку ГУНП в області, зводяться до перекручування фактів та фактично направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а пунктом 1.4. визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 11.15 год 23.09.2023 відповідно п. 10 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 працівниками поліції на блокпосту по а/ д 05-14 Добропілля Лиман було зупинено автомобіль АЗЛК 21412 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно постанови поліцейського СР патрульної поліції Відділу поліції №3 Краматорського РУП ГУ НП України в Донецькій області Тітова В.В. серія БАБ №853728 від 23.09.2023 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 23.09.2023 об 11 год. 00 хв. на а/д 05-14 Добропілля-Лиман 86 км він керував автомобілем АЗЛК 21412 д.н. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п. 2.1.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

За приписами п. 2.1 а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису, зробленого в рамках складання на позивача протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, наданого представником відповідача, в присутності понятих ОСОБА_1 пояснив, що 23.09.2023 здійснив керування автомобілем АЗЛК 21412, вчора випив банку 0,5 пива, від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, при цьому інспектором поліції повідомлено, що на водія буде складено протокол за ст. 130 КУпАП та за ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія, на що останній відповів згодою, будь яких заперечень не висловив, про наявність посвідчення чи передачу його працівникам поліції для перевірки не повідомляв.

Таким чином судом встановлено, що на вимогу поліцейського надати посвідчення водія для перевірки, водій ОСОБА_1 його не надав, а отже допустив керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина 2 ст. 77 КАС України регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, щопозивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надані представником відповідача докази відповідають вимогам ст.251 КУпАП, ст.ст.72,73,74,75,76 КАС України, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджується факт того, що 23.09.2023 об 11 год. 00 хв. на а/д 05-14 Добропілля-Лиман 86 км ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 21412 д.н. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п. 2.1.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Посилання представника позивача про те, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції надав йому для перевірки посвідчення водія, спростовується наданим суду відеозаписом, під час якого позивач підтвердив відсутність в нього посвідчення водія на місці зупинки.

З приводу неправомірності зупинки транспортного засобу, суд зазначає, що в період дії військового стану п. 10 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 працівникам поліції дозволено зупиняти транспортні засоби для перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, на контрольному пункті або блокпостах, саме де і був зупинений позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника поліції з накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо позивача є правомірними та законними, доводи сторони позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, а тому аналізуючи здобуті по справі докази, приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог та відмови у їх задоволенні.

Крім того, суд, зважаючи на судову практику, викладену у постанові ВС від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а, вважає необхідним зазначити, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Зважаючи, що сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу, підстав для застосування ст.22 КУпАП у суду відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 9, 90, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову поліцейського СР ПП Відділу поліції № 3 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області Тітова Володимира Володимировича БАБ №853728 від 23.09.2023без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Маринін