Справа № 607/10542/23
Суддя: Дуда О. О.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 Справа №607/10542/23

Провадження №2-а/607/243/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дуди О.О.

за участю секретаря судового засідання Мединської М.І.,

представника позивача адвоката Лисака В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

12.06.2023 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області (рота патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року.

Вказаний позов з додатками надійшов на поштову адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та зареєстрований в суді 13.06.2023 року.

В даному позові ОСОБА_1 , заперечуючи факт керування 28.05.2023 о 23 год. 17 хв. транспортним засобом марки «Audi» моделі «TT», державний номерний знак НОМЕР_1 , вказує на незаконність постанови поліцейського СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Крамара В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.ч.1, 4 ст.126 КУпАП, яку просить скасувати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що за викладених у винесеній щодо нього постанові обставин він лише знаходився у салоні транспортного засобу, втім водієм такого не був, а також про наявність вказаної постанови не знав та від її отримання не відмовлявся, а дізнався про її наявність лише коли отримав її за допомогою засобів поштового зв`язку. Також ОСОБА_1 у поданому ним позові вказав на те, що поліцейський СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Крамар В. із відповідними доказами його провини та матеріалами справи його не ознайомлював, процесуальні права, в тому числі, право на захист, в чіткій та зрозумілій для нього формі, не роз`яснював.

За таких підстав позивач вважає його притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним, та посилаючись на положення ст. ст. 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 17, 72, 160, 161, 212 КАС України, ст. ст. 7, 9, 251, 268, 280, 288, 289 КУпАП, просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.ч.1, 4 ст.126 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

07.07.2023 року замінено неналежного відповідача Тернопільське районне управління поліції ГУНП в Тернопільській області (рота патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Тернопіль) на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

17.07.2023 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Куриляк М.Г. до суду подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому викладені заперечення щодо вимог позивача та прохання відмовити у їх задоволенні, з посиланням на те, що ОСОБА_1 28.05.2023 о 23 год. 17 хв. керував транспортним засобом марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 , в с. Петриків по вул. Шептицького в темну пору доби, при цьому у вказаному автомобілі не освітлювався та не проглядався задній державний номерний знак на відстані 20 м., та 28.06.2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 12 місяців, а також при перевірці документів ОСОБА_1 не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги пунктів 2.1. а), 2.1. б), 2.9. в) ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 4 ст.126, ч.1 ст.121-3 КУпАП. У відзиві також зазначено, що 29.05.2023 року о 00 год. 01 хв. поліцейським СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Крамаром В.І. було виявлено вказані порушення позивачем ПДР України, у зв`язку із чим, на думку представника відповідача, працівник поліції Крамар В.І. правомірно та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 4 ст.126, ч.1 ст.121-3 КУпАП та виніс відповідну постанову серії БАД №219199 від 29.05.2023 року, від отримання якої на місці зупинки транспортного засобу позивач відмовився, що зазначено у пункті 9 цієї постанови, а тому копію вказаної постанови йому було надіслано 29.05.2023 року рекомендованим листом №4234/115/6. За наведеного та посилаючись на положення ст.ст. 121, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 293 КУпАП та ст.ст. 2, 5, 9, 77, 90, 159, 242, 246, 286 КАС України, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку із безпідставністю такого. Також, на підтвердження наведених у відзиві доводів, представник відповідача долучила до відзиву диск з відеозаписом із нагрудної камери працівників поліції «NC 1202017» та відео-реєстратора патрульного автомобіля.

05.09.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Куриляк М.Г. про долучення доказів, у якому остання просила долучити до матеріалів справи копію постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року у справі №607/11619/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лисак В.Б. в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити.

В судове засідання уповноважений представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. При цьому, у поданому відзиві представник відповідача просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що 29.05.2023 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Крамаром В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 28.05.2023 о 23 год. 17 хв. в с. Петриків керував транспортним засобом «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби не освітлювався та не проглядався задній д.н.з. на відстані 20 м., та здійснював рух на вказаному транспортному засобі, будучи позбавленим 28.06.2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області права керування транспортними засобами терміном на 12 місяців, а також при перевірці документів не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги пунктів 2.1. а), 2.1. б), 2.9. в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.ч.1, 4 ст. 126, ч.1 ст.121-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, із врахуванням положень ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, згідно з пунктами 2.1. а) та 2.1. б) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За змістом ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.9. в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з ч.1 ст.121-3 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено судом, позивач на підтвердження неправомірності оскаржуваної постанови щодо обставин події, яка відбулась 28.05.2023 року о 23 год. 17 хв. щодо порушення ним як водієм транспортного засобу марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 , вимог пунктів 2.1. а), 2.1. б), 2.9. в) ПДР України, не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Поряд з цим, вказані доводи позивача спростовуються наданими суду відповідачем доказами.

Так, із наданих представником відповідача відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції «NC 1202017» та відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що ОСОБА_1 28.05.2023 року о 23 год. 17 хв. керував автомобілем марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 . Із вказаного відеозапису також вбачається, що в керованому позивачем транспортному засобі на моменту зупинки не освітлювався номерний знак, який розташований в задній частині кузова вказаного автомобіля. Із зазначеного відеозапису також прослідковується, що на законну вимогу поліцейського надати йому посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 відповідні документи не надав. Крім цього, із даного відеозапису видно, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень з приводу його керування 28.05.2023 року о 23 год. 17 хв. автомобілем марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, суд враховує, що фактичне заперечення керування транспортним засобом ОСОБА_1 було здійснене лише в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи за його позовом. Окрім цього, із зазначеного відеозапису прослідковується те, що під час встановлення анкетних даних ОСОБА_1 невірно повідомив поліцейському відомості про свою особу, що свідчить про певні намагання позивача ввести працівників поліції в оману з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім цього, як вбачається із відеозапису, працівником поліції позивача було повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повідомлено ознаки адміністративного правопорушення.

Також під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 судом досліджено копію постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року у справі №607/11619/22, яка за інформацією офіційного веб-порталу судової влади України набрала законної сили 02.01.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107547155), згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вказане свідчить про те, що на момент зупинки працівниками поліції 28.05.2023 року о 23 год. 17 хв. транспортного засобу марки «Audi TT», номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Отже, на переконання суду, відповідачем представлено достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121-3, ч.ч.1, 4 ст.126 КУпАП, оскільки він 28.05.2023 року о 23 год. 17 хв. керував в темну пору доби транспортним засобом марки «Audi TT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з номерним знаком, що неосвітлений, чим порушив вимоги пункту 2.9. в) ПДР України, та будучи водієм механічного транспортного засобу не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги пунктів 2.1. а) та 2.1. б) ПДР України, а також керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121-3, ч.ч.1, 4 ст.126 КУпАП; постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства; стягнення суб`єктом владних повноважень застосовано без порушень, із застосуванням вимог статті 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч.4 ст.126 КУпАП, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови у даному випадку - відсутні.

Таким чином, заперечення позивача щодо неправомірності та незаконності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами та звернення його до суду пов`язане не із захистом порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності.

При цьому, самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав б довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.ч.1, 4 ст.126 КУпАП, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Суд також відзначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає обов`язкового застосовування технічних засобів відеозапису під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

За таких обставин, відповідачем доводи позивача спростовано, доказами у справі підтверджується правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року, відтак підстави для її скасування - відсутні.

Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 122, 247, 251, 252 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №219199 від 29.05.2023 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Головуючий суддяО. О. Дуда