Справа № 460/3550/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/3550/22 пров. № А/857/10714/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (головуючий суддя: Дудар О.М., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

встановив:

ОСОБА_1 , 17.02.2022 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу «Про результати службового розслідування» від 24.12.2021 № 686.

Обґрунтовує позов тим, що спірний пункт наказу порушує норми чинного законодавства, ґрунтується виключно на особистому неприязному ставленні до позивача. Зокрема, збитки в сумі 27077,00 грн, які головному бухгалтеру наказано утримати з позивача, останній відповідачу не завдавав, рішення щодо проведення ремонту двигуна автомобіля не приймав. Підпис позивача в акті технічного стану не підтверджує зворотного. Проведеним службовим розслідуванням не встановлено вини позивача у заподіянні шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди. Крім того, відповідачем порушено строк проведення службового розслідування.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що службовим розслідуванням, проведеним за результатами внутрішнього аудиту, встановлено завдання позивачем збитків військовій частині НОМЕР_1 на суму 27077,00 грн. Зокрема, будучи тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира Військової частини НОМЕР_1 з озброєння у 2017 році, позивач допустив недотримання вимог Методичних рекомендацій начальника озброєння ЗСУ щодо організації правильного збереження, експлуатації техніки, що призвело до безпідставного витрачання коштів на ремонт автомобіля. Будь-яка особиста неприязнь з боку безпосереднього керівника до позивача відсутня, а твердження про зворотне свідчить про невмотивоване заперечення законних вимог старшого начальника, порушення позивачем субординації та військової дисципліни. Крім того, жодним нормативним актом у військовій сфері не вимагається з`ясування форми і виду вини правопорушника під час притягнення його до відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у листопаді 2017 року був тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира з озброєння начальника технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2017 № 10 (а. с. 38).

У зазначеній військовій частині Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України з 18.10.2021 по 10.12.2021 був проведений аудит ефективності системи управління щодо використання коштів і майна для забезпечення підготовки військ (сил) ЗСУ, за наслідками якого складено аудиторський звіт від 23.12.2021 № 526/51 (далі Аудиторський звіт) (а. с. 54- 63).

Згідно з Аудиторським звітом, аудитом виявлено відхилення у порядку проведення ремонту техніки. Зокрема, через недотримання посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 вимог Методичних рекомендацій начальника Озброєння ЗСУ щодо встановлених строків напрацювання до ремонту двигунів, аудитом встановлено безпідставні (неправомірні) видатки коштів у сумі 27077,00 грн, які витрачено на відновлення працездатності зіпсованого майна.

У зв`язку із виявленим порушенням уповноваженими на проведення аудиту особами надано рекомендації щодо його усунення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2021 № 565 «Про призначення службового розслідування» на підставі рапорта начальника автомобільної служби матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 призначено службове розслідування з метою з`ясування умов та причин передчасного виходу з ладу двигуна ЗІЛ-130 автомобіля ЗІЛ-130 (ММЗ-4505), військовий номер НОМЕР_2 (а. с. 19-20).

Зазначеним наказом визначено склад комісії для проведення службового розслідування та наказано подати матеріали службового розслідування в термін, визначений керівними документами.

На підставі наказу від 09.11.2021 № 565, відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), комісією проведено службове розслідування, за наслідками якого 24.12.2021 складено акт службового розслідування (а. с.14-16).

Командиром Військової частини НОМЕР_1 , прийнято наказ № 686 від 24.12.2021 «Про результати службового розслідування», пунктом 3 якого наказано начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру утримати завдані збитки в користь держави з підполковника ОСОБА_3 у сумі 27077,00 грн та занести їх до книги обліку грошових стягнень і нарахувань (а. с. 12-13).

Вважаючи пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2021 № 686 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування за фактом передчасного виходу з ладу двигуна автомобіля ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , військовий номер НОМЕР_2 , що призвело до додаткових витрат коштів, було проведено з порушенням строків, встановлених чинним законодавством.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок).

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (п. 7 Розділу I Порядку).

Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до п. 3 Розділу Порядку ІІ, службове розслідування проводиться для встановлення причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з пунктами 1-3 Розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди визначені Розділом VІІ Порядку.

1. У разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

2. Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати:

наявність шкоди;

протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна);

умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

3. До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Системний аналіз наведених норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Однією з підстав проведення службового розслідування, є, зокрема, заподіяння державі матеріальної шкоди. Проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди має певні особливості. Зокрема, під час його проведення додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до акту службового розслідування від 24.12.2021, комісія дійшла висновку про те, що недотримання вимог Методичних рекомендацій НО ЗСУ щодо встановлених строків напрацювання та невизначення реального технічного стану двигуна призвело до безпідставних (неправомірних) видатків коштів Військової частини НОМЕР_1 у сумі 27077,00 грн, які витрачені на відновлення працездатності зіпсованого майна.

За цим фактом, відповідно ст. 110 Розділу 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вину повинен понести в повному обсязі тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира Військової частини НОМЕР_1 з озброєння у 2017 році, зокрема командир батальйону Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , а саме: відшкодувати завдані збитки в користь держави у сумі 27077,00 грн в добровільному порядку або шляхом вирахування з грошового забезпечення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що такий висновок відповідача є помилковим, з огляду на таке.

Згідно акта технічного стану від 18.12.2017 № 87/11/19 (а. с. 42-43) видно, що огляд технічного стану самоскида ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , проведено комісією у складі 5-ти осіб.

Зокрема, голова комісії майор ОСОБА_5 , заступник голови комісії майор Є.Ю.Засядьвовк, члени комісії: капатан ОСОБА_6 , статший прапорщик ОСОБА_7 , прапорщик ОСОБА_8 , працвник ЗСУ ОСОБА_9 .

Комісією було встановлено, зокрема, сторонні стуки у двигуні, тиск масла в системі нижче 0,5кг/см2, та надано пропозиції: самоскид ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , 1982 року випуску, технічно не справний, відноситься до третьої категорії, потребує поточного ремонту двигуна.

Зазначений акт технічного стану від 18.12.2017 № 87/11/19 складено комісією під головуванням майора ОСОБА_5 та затверджено 18.12.2017 командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 .

Крім цього, згідно з Розділом ІХ «Висновок командира військової частини (старших начальників)» акта від 18.12.2017 № 87/11/19, ТВО заступника командира з озброєння нальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , погодився з висновками комісії та зазначив, що самоскид ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , технічно не справний, відноситься до третьої категорії, потребує поточного ремонту двигуна.

За змістом наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2021 № 686 «Про результати службового розслідування», відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2021 № 565 «Про призначення службового розслідування» комісією в складі: голова комісії, заступник командира дивізіону (підготовки підрозділів ППО СВ ЗСУ) Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_11 , та члени комісії начальник 2 директриси БМП старший лейтенант ОСОБА_12 , старший офіцер відділення об`єктивного контролю лейтенант ОСОБА_13 , було проведено службове розслідування за фактом передчасного виходу з ладу двигуна ЗІЛ-130 автомобіля ЗІЛ-130 (ММЗ-4505), військовий номер НОМЕР_2 , що призвело до додаткових витрат коштів.

Зокрема, службовим розслідуванням встановлено, що було здійснено оплату за роботи з відновлення двигуна автомобіля ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , який з невідомих та невстановлених причин імовірно передчасно був виведений з ладу, а згідно з пояснюючою запискою командира підрозділу прапорщика ОСОБА_14 він був справний, Військовою частиною НОМЕР_1 безпідставно витрачено кошти у сумі 27077,00 грн.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, у акті службового розслідування від 24.12.2021 не зазначено, які саме протиправні дії позивача призвели до заподіяння збитків державі та у чому полягає його вина, не встановлено причинного зв`язку між діями останнього та видатками коштів Військової частини НОМЕР_1 .

Зазначений акт службового розслідування, як і оскаржуваний наказ, не містять висновків про те, які саме посадові обов`язки було не виконано ОСОБА_1 .

Крім цього, як встановлено вище судом апеляційної інстанції, позивач одноосібно не приймав рішення про проведення поточного ремонту автомобіля, оскільки згідно акта технічного стану від 18.12.2017 № 87/11/19 огляд технічного стану самоскида ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 , проведено комісією у складі 5-ти осіб та затверджено командиром військової часини НОМЕР_1 .

Тобто, притягнення до матеріальної відповідальності позивача не відповідає умовам пропорційності, оскільки огляд технічного стану самоскида ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 позивач проводив не самостійно.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно протоколу внутрішньої комісії військової частини НОМЕР_1 з договірної роботи по автомобільній службі, який затвердив командир військової частини ОСОБА_10 (а. с. 39), до якої входило 5 осіб (майор ОСОБА_5 , старший лейтенант ОСОБА_15 , капітан ОСОБА_6 , старший прапорщик ОСОБА_7 , працівник ЗСУ ОСОБА_9 ), за підсумками моніторингу цін визнано переможцем по ремонту та рекомендовано укладення проєкту договору з переможцем закупівлі - приватним підприємцем ОСОБА_16 .

Згідно акту виконаних робіт (а. с. 41), який підписано командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , загальна вартість робіт з послуги ремонту становить 27077,88 грн.

Тобто, доказів того, що саме позивач приймав рішення про організацію проведення поточного ремонту автомобіля, замовляв відповідні роботи з ремонту двигуна та приймав такі роботи, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано.

Крім цього, службовим розслідуванням встановлено, що двигун автомобіля ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 з невідомих та невстановлених причин імовірно передчасно був виведений з ладу.

Тобто, службовим розслідуванням не встановлено, що двигун автомобіля ЗІЛ-ММЗ-4505, шасі № НОМЕР_3 виведено з ладу саме з вини позивача.

Однак, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню, оскільки п. 3 оспорюваного наказу, не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 460/3550/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
О. Б. Заверуха