Справа № 480/10356/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачці у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати період з 28.03.1988 по 04.01.1999 до страхового стажу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком позивачці з 08 серпня 2023 року.
Ухвалою суду від 25.09.2023 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 30.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відзиві на позов зазначає, що рішенням від 01.08.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, довідки про стаж, свідоцтво про народження дитини, диплом) загальний страховий стаж складає 16 років 9 місяців 15 днів. Не враховано до стажу період робот з 28.03.1988 по 04.01.1999 (на печатці, якою завірено запис про звільнення, назва підприємства не відповідає назві, куди зараховано, довідка про перейменування відсутня), зараховано частково згідно довідки про заробітну плату та акту перевірки 1988,1989,1991,1992. Враховуючи вищезазначене, для призначення гр. ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні підстави у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідач у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому суд визнає можливим вирішити справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, яка передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 159 КАС України, відповідно до якої подання заяв по суті справи є правом учасників справи, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Позивачка 25.07.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.08.2023 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказаним рішенням позивачці не зараховано до загального страхового стажу період з 28.03.1988 по 04.01.1999 (на печатці, якою завірено запис про звільнення, назва підприємства не відповідає назві, куди зараховано, довідка про перейменування відсутня), зараховано частково згідно довідки про заробітну плату та акту перевірки 1988, 1989, 1991, 1992.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон № 1058).

Згідно із ст. 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною другою ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною другою ст. 26 Закону № 1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 20 років.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, страховий стаж позивачки на момент звернення за призначенням пенсії за віком складає 16 років 09 місяців 15 днів, при необхідному страховому стажі - 20 років.

Відповідачем не зараховано до загального страхового стажу позивачки період роботи період з 28.03.1988 по 04.01.1999, оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення, назва підприємства не відповідає назві, куди зараховано, довідка про перейменування відсутня, зараховано частково згідно довідки про заробітну плату та акту перевірки 1988, 1989, 1991, 1992.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Орган пенсійного фонду, не зараховуючи до страхового стажу позивача спірні періоди, посилається на недоліки у записах трудової книжки позивача.

Разом з тим, пунктами 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Таким чином, те, що на печатці, якою завірено запис про звільнення, назва підприємства не відповідає назві, куди зараховано, довідка про перейменування відсутня в трудовій книжці не може слугувати підставою для незарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 28.03.1988 по 04.01.1999.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність не зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 28.03.1988 по 04.01.1999.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 01.08.2023 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком, зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди з 28.03.1988 по 04.01.1999, а також зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію за віком позивачці з 08 серпня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 44 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.08.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати період з 28.03.1988 по 04.01.1999 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з моменту її звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал