Справа № 2-а-49/10
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 р.Справа № 2-а-49/10
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Шевченко С.В., м. Харків, повний текст складено 24.10.23 по справі № 2-а-49/10

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року шляхом здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року та документального підтвердження цього факту.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року та задовольнити заяву позивача, подану в порядку ст.382 КАС України, в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року у справі №2-а-49/10 може вважатись виконаною лише у разі включення до перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення та документального підтвердження цього факту. Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що встановити судовий контроль за виконанням свого рішення у справі суд може лише під час прийняття судового рішення у справі, оскільки зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення. Зауважує, що рішення суду щодо перерахунку пенсії з урахуванням будь-яких додаткових видів грошового забезпечення згідно листа ПФУ від 29.09.2010 року добровільно не виконано. Наголошує, що рішення не виконано й у порядку його примусового виконання, що підтверджується постановою від 12.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження ВП №27952526 та постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.06.2012 року, тобто загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату. Звертає увагу, що існує обґрунтований і підтверджений довготривалим невиконанням рішення суду ризик його невиконання в подальшому, про що свідчить ігнорування відповідача висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.05.2016 року у справі №К/9991/22329/12. Зазначає, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.10.2023 року №28229-31113/У-02/8-2000/23 свідчить про намір створення в подальшому перешкод для виконання рішення та ухилення від цього обов`язку. Вважає, що всі ці факти судом першої інстанції не прийняті до уваги, правова оцінка їм не надана та приписи ст.382 КАС України не застосовані.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Позивач в судовому засіданні підтримував доводи поданої ним апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії відповідно до Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції закону від 15.06.2004 року та зобов`язати Державну податкову інспекцію в Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції закону від 15.06.2004 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.01.2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 року, постанову Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19.01.2010 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивачеві з часу виникнення права на її призначення у розмірах відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Як вказано позивачем, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.09.2010 року, за рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року, пенсія позивача обчислена з сум грошового забезпечення, що містяться у грошовому атестаті №1, а суми додаткових видів грошового забезпечення, які містяться у довідці ДПІ у Ленінському районі м.Харкова №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року, при обчисленні не враховані, що стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не включення додаткових видів грошового забезпечення, які містяться в довідці ДПІ у Ленінському районі м. Харкова №6098/10/05-062 від 07.07.2010, до розрахунку пенсії при виконанні постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 по справі №2-а-49/10/2029; встановити спосіб і порядок виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області включити до розрахунку пенсії позивача суми грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до атестату №1, а саме: посадового окладу - 1316,0 грн., окладу за військове звання - 130 грн., надбавки за вислугу років 40% - 578,4 гри., надбавки за постановою КМУ №414 15% за секретність - 197,4 грн., а також всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до довідки ДПІ у Ленінському районі м.Харкова №6098/10/05-062 від 07.07.2010, а саме: надбавки за високі досягнення у праці - 1012,0 грн., доплати від суми пенсії згідно постанови КМУ 1592 - 1347,7 грн. та премії за грудень 2008 р. - 2641,58 грн. Перерахунок пенсії здійснити з часу виникнення права на її отримання, а саме з 26 січня 2009 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.06.2011 року у справі №2029/2-а-146/11, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області задоволено частково. Дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року з урахуванням довідки про грошове забезпечення виданої 29.06.2010 року визнати незаконними. В частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про включення до розрахунку пенсії ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до атестату №1, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до довідки ДПІ у Ленінському районі м. Харкова №6098/10/05-062 від 07.07.2010 - провадження закрито.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.05.2016 року у справі №К/9991/22329/12 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено частково. Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.06.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 у даній справі скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій незаконними закрито.

Крім того, в рамках справи №2029/2а-2380/12 встановлено, що згідно з виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 08.09.2010, старшим державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Харківській області відкрито 01.08.2011 виконавче провадження і запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду до 08.08.2011.

Листом від 11.08.2011 №11968-14/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило ВДВС про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 27.01.2009 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повторно аналогічний лист за підписом начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Харківській області наданий державному виконавцю на особистому прийомі 11.10.2011, про що зазначено у листі.

На підставі викладеного, старшим державним виконавцем ВДВС ГУЮ у Харківській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2011.

Не погодившись із зазначеним, ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо нездійснення заходів, передбачених законом, з виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 та зобов`язання відповідача в строк один місяць з дати прийняття судом рішення здійснити заходи, передбачені ст.ст. 27, 28, 30, 31, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» з виконання вищезазначеного рішення.

В подальшому, ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги та просив визнати незаконною постанову державного виконавця від 12.10.2011 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом від 08.09.2010 №2-а-49/10, виданим Орджонікідзевским районним судом м.Харкова та зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року у справі №2029/2а-2380/12, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

На звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою від 15.09.2023 року, відповідач листом від 13.10.2023 року №28229-31113/У-02/8-2000/23 повідомив позивача, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області провести перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ. Зазначив, що у той же час, ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ (у редакції від 15.06.2004 №1769-ІV) визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством. Вказав, що саме у такому порядку позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі грошового атестату №1. Загальна сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії становила 3234,00 грн., в тому числі: посадовий оклад 1316,00 грн., оклад за звання 130,00 грн., 40% надбавка за вислугу років 578,40 грн., 50% надбавка за виконання особливо важливих робіт 1012,00 грн., 15% надбавка за таємність 197,40 грн. Зауважив, що рішення суду виконуються в межах покладених зобов`язань. Постановою суду зобов`язань щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідки про додаткові види грошового забезпечення від 07.07.2010 року №6098/10/05-062 на відповідача не покладено. Звернув увагу, що з 01.01.2018 року складові пенсії позивача встановлено за нормами, визначеними постановою КМУ №103.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не виконується постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 382 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача в порядку статті 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення, проте, заява ОСОБА_1 та додані до неї письмові докази не містять даних, що приймаючи постанову від 03.06.2010 року, Харківський апеляційний адміністративний суд встановлював судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, однак, вважає, що мотивувальну частину ухвали слід змінити, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ч.ч. 1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили, суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набрало законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року по справі №539/3406/17, що враховується до судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії відповідно до Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції закону від 15.06.2004 року та зобов`язати Державну податкову інспекцію в Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції закону від 15.06.2004 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.01.2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 року, постанову Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19.01.2010 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивачеві з часу виникнення права на її призначення у розмірах відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 року зазначено, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 29 розділу II Закону № 107-VI (тобто на 26 січня 2009 року дату звільнення позивача зі служби), діяла редакція частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону №3591-IV, за правилами якої пенсії особам, які мають право на них за цим Законом, обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за останньою штатною посадою перед звільненням. Зауважено, що обчислення у період дії зазначеної норми Закону №2262-ХІІ пенсій із грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за 24 останні календарні місяці перед звільненням є неправомірним.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку наведене вище рішення суду не містило зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 врахувати конкретні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, зокрема, наведені у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 13.10.2023 року №28229-31113/У-02/8-2000/23 повідомлено заявника про те, що на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області, у відповідності до ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ (у редакції від 15.06.2004 року), проведено перерахунок пенсії позивача на підставі грошового атестату №1. Загальна сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії становила 3234,00 грн., в тому числі: посадовий оклад 1316,00 грн., оклад за звання 130,00 грн., 40% надбавка за вислугу років 578,40 грн., 50% надбавка за виконання особливо важливих робіт 1012,00 грн., 15% надбавка за таємність 197,40 грн.

За цим, колегія суддів вважає, що відповідачем виконано судове рішення, яке набрало законної сили, в межах, визначених постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року.

Як вбачається із заяви про встановлення судового контролю та апеляційної скарги, позивач вважає, що наявні підстави для здійснення перерахунку пенсії без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року.

Разом з тим, суд зазначає, що вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Необхідно також зауважити, що розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 КАС України, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.

При цьому, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, а тому, доводи позивача стосовно невиконання рішення шляхом здійснення перерахунку пенсії без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року, є необґрунтованими.

Незгода позивача із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивачем вчинялися дії, що спрямовані на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року.

Так, в рамках справи №2029/2а-2380/12 встановлено, що згідно з виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 08.09.2010, старшим державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Харківській області відкрито 01.08.2011 виконавче провадження і запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду до 08.08.2011.

Листом від 11.08.2011 №11968-14/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило ВДВС про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 27.01.2009 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повторно аналогічний лист за підписом начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Харківській області наданий державному виконавцю на особистому прийомі 11.10.2011, про що зазначено у листі.

На підставі викладеного, старшим державним виконавцем ВДВС ГУЮ у Харківській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2011, в якій встановлено, що згідно листа ГУ ПФУ у Харківській області №15039-14/20 від 11.10.2011 року рішення суду виконано в повному обсязі.

За результатами оскарження ОСОБА_1 в судовому порядку постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2011 року та бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області щодо нездійснення заходів, передбачених законом, з виконання рішення, постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року у справі №2029/2а-2380/12, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши доводи позивача щодо поданої заяви, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року шляхом здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року та документального підтвердження цього факту.

Разом з цим, суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі, дійшовши правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, виходив з інших мотивів, а саме з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення, проте, заява ОСОБА_1 та додані до неї письмові докази не містять даних, що приймаючи постанову від 03.06.2010 року, Харківський апеляційний адміністративний суд встановлював судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Колегія суддів вказує на помилковість таких висновків суду першої інстанції та зазначає, що законодавець статтею 382 КАС України фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється після прийняття судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі №800/320/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування при розгляді даної справи.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом апеляційної інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду внаслідок порушення норм процесуального права визначено частиною 3 статті 317 КАС України.

Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина 4 статті 317 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що оскільки помилкові висновки суду першої інстанції, які зроблені внаслідок неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не призвели до неправильного вирішення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі №2-а-49/10 підлягає зміні з підстав та мотивів її прийняття, викладених у цій постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі № 2-а-49/10 змінити в частині мотивів її прийняття.

В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі № 2-а-49/10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 05.12.2023 року