Справа № 200/5075/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року справа №200/5075/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Варбана Олександра Валентиновича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 10 жовтня 2023 року) у справі № 200/5075/23 (суддя в І інстанції Молочна С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості з пенсійних виплат,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 суми заборгованості по пенсії за період з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 219 692 грн. 76 коп.

- стягнути з Управління суми заборгованості по пенсії за період з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 219 692 грн. 76 коп.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року закрито провадження в справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду у справі № 200/1302/22, проте, на стадії виконання такого судового рішення.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду першої інстанції, що є підставою для її скасування. Посилається на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не враховано, що предметом позову у справі № 200/1302/22 було призначення пенсії, а не стягнення заборгованості, однак місцевий суд помилково вбачає в позові про стягнення заборгованості з виплати пенсії виконання рішення, яке стосується саме призначення пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Предметом розгляду даної справи є оскарження бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу суми заборгованості по пенсії за період з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 219692 грн. 76 коп.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 січня 2022 року №9 щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 28 травня 2021 року, з виплатою заборгованості, яка утворилася з 28 травня 2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №200/1302/22 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 січня 2022 року № 9, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 22 травня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №200/1302/22 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №200/1302/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Матеріалами справи підтверджено, що з 22 травня 2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Дослідивши предмет позову у справі, яка розглядається, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення суду по справі №200/1302/22.

Так, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14 лютого 2023 року вих.№4877-2210/Д-03/8-2800/23 проінформовано позивача, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №200/1302/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 22 травня 2021 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». До пенсії позивачу встановлено підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Виплатою пенсії позивачу забезпечено з січня поточного року.

Крім того, у зазначеному листі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернуло увагу позивача на те, що виплату коштів, обчислених на виконання Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №200/1302/22 за період з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року, буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Згідно із розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 на виконання рішення суду пенсійним органом нараховано пенсію за період з травня 2021 року по грудень 2022 року в сумі 219692,76 грн.

Враховуючи вищезазначене, місцевий суд дійшов висновку, що у даній справі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі №200/1302/22, оскільки кінцевою метою позивача у цих двох справах є призначення пенсії та отримання належних йому сум пенсії з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що вже вирішено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Водночас, суд наголосив, що відповідно до основних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія є щомісячною пенсійною виплатою, яку отримує застрахована особа, тому, лише призначення та нарахування такої пенсії, без її щомісячної виплати особі, не є належним отриманням пенсійних виплат у розумінні Закону.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Разом з тим, властивістю будь-якого юридичного процесу є стадійність, тобто, структурно обумовлена послідовність процесуальних дій. Однією з таких стадій є стадія виконання судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 та від 09.07.2019 у справі №826/17587/18.

Враховуючи вищезазначене, окружний суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, а тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статі 383 КАС України звертатись до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Оскільки, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду у справі №200/1302/22, проте, на стадії виконання такого судового рішення, суд дійшов висновку про закриття провадження в адміністративній справі №200/5075/23.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Так, з аналізу судового рішення у справі №200/1302/22 вбачається, що предметом справи виступала відмова пенсійного органу призначити пенсію. Способом захисту порушеного права судом визначено зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію позивачу.

Своєю чергою, при розгляді справи №200/1302/22 не розглядалося питання про нарахування та виплату пенсії за період з 22 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року.

Отже, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо доцільності звернення ОСОБА_1 саме з новим позовом, а не з заявою у порядку судового контролю за виконанням судового рішення у справі №200/1302/22.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року в справі № 200/4232/22.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у цій адміністративній справі.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Варбана Олександра Валентиновича задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати, а справу № № 200/5075/23 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення 05 грудня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко