Справа № 140/12270/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Костюкевич С.Ф.

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/12270/23 пров. № А/857/18603/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі №140/12270/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати за періоди: 22.05.2022р. - 31.07.2022р. та 01.09.2022р. - 08.03.2022р. додаткової винагороди у відповідності до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану»

- зобов`язати здійснити виплату додаткової винагороди за періоди: 22.05.2022р. - 31.07.2022р. та 01.09.2022р. - 08.03.2023р. у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною із захистом Батьківщини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2023р позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023р. скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 19.10.2021р. проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу технічного забезпечення 3-го механізованого батальйону.

31.03.2023р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 94 позивач звільнений з лав Збройних Сил України на підставі висновку/постанови ВЛК за станом здоров`я та виключений з військового обліку.

Із змісту довідки про обставини травми від 28.07.2022р. №218/2/916А - 22.05.2022р., під час захисту Батьківщини, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, біля населеного пункту Володимирівка Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу з боку окупаційних військ російської федерації ОСОБА_1 отримав контузію з ускладненнями.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №1382 від 22.11.2022р., яке видане ВЛК при в/ч НОМЕР_2 , чітко видно, що травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; на підставі ст.30 А графи ІІ Розкладу хвороб, тяжкість отриманої травми тяжка.

Крім того, згідно свідоцтва про хворобу № 545/1 від 08.03.2023р., яке видане ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону видно, що травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; на підставі ст.30 А графи II Розкладу хвороб, а тому, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку

З 22.05.2022р. - 08.03.2023р. позивач перебував у відпустці за станом здоров`я та тривалому амбулаторному лікуванні.

22.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою виплатити недоотримане грошове забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у зв`язку із пораненням/травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини за період: 22.05.2022р.- 31.07.2022р. та 01.09.2022р.- 08.03.2022р, однак відповіді не отримав.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

ст.65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ

ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 цього Закону).

Із змісту ч.ч.2-4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу видно, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України 28.02.2022р. прийняв Постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, п.1 якої (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В абз.4 п.1 Постанови № 168 (в редакції до 19.07.2022р.) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Одночасно, абз.4 п. 1 Постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022р.) згідно наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 видно, встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100 000, 00 гривень винагорода.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що 22.05.2022р. ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, біля насаленого пункту Володимирівка Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу з боку окупаційних військ російської федерації отримав контузію з ускладненнями.

Із змісту свідоцтва про хворобу № 545/1 від 08.03.2023р, яке видане ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону, видно, що травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; на підставі ст.30 А графи II Розкладу хвороб, а тому, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Матеріалами справи підтверджено перебування позивача у відпустці за станом здоров`я для лікування після поранення з 22.05.2022р.-08.03.2023р.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень здійснюється тим військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Беззаперечним є той факт, що позивач перебуває у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Однак, умовою для виплати цієї винагороди є та обставина, що поранення чи травма мають бути тяжкі.

Згідно свідоцтва про хворобу №1382 від 22.11.2022р., яке видане ВЛК при в/ч НОМЕР_2 , травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; на підставі ст.30 А графи ІІ Розкладу хвороб, тяжкість отриманої травми тяжка.

Зважаючи на характер травми, що зазначений у вказаному вище свідоцтві про хворобу ВЛК, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_1 за оскаржувані періоди частково отримав додаткову винагороду у відповідності до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а саме: за травень 2022 року виплачено у травні 2022 року 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби, у липні 2022 року за травень 2022 року доплачено - 49 677,42 грн. (пропорційно дням лікування), у вересні 2022 року за травень 2022 року доплачено - 20 322,58 грн. (пропорційно дням лікування); за червень 2022 року виплачено у червні 2022 року - 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби, у вересні 2022 року за червень 2022 року доплачено - 70 000 грн. (пропорційно дням лікування); за липень 2022 року виплачено у липні 2022 року - 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби, у вересні 2022 року за липень 2022 року доплачено - 4 516,13 грн. (пропорційно дням лікування); за вересень 2022 року виплачено - 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби; за жовтень 2022 року виплачено - 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби; за листопад 2022 року виплачено - 30 000 грн пропорційно дням проходження військової служби, у березні 2023 року за листопад 2022 року доплачено -46 666,67 грн. (пропорційно дням лікування): за грудень 2022 року виплачено - 30 000 грн., пропорційно дням проходження військової служби; у березні 2023 року за грудень 2022 року доплачено - 31 612,90 грн. (пропорційно дням лікування); за лютий 2023 року доплачено - 25 000 грн у березні 2023 року; за березень 2023 року доплачено - 48 387,10 грн. у квітні 2023 року.

Разом з цим, при формулюванні способу захисту суд першої інстанції обгрунтовано не визначав конкретної суми додаткової винагороди, що підлягає виплаті позивачу, оскільки рішення суду носить зобов`язальний характер, а тому обчислення розміру додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення відноситься до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень в особі військової частини НОМЕР_1 .

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Військової частини НОМЕР_1 діяв не у спосіб, що визначені законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі № 140/12270/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05.12.2023р.