Справа № 240/27887/23
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27887/23

Головуючий у 1-й інстанції: Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

06 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Кузьмишина В.М. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2023 року Заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 10 березня 2017 р. №138 та Вимог, затверджених наказом МВС №579 від 09.07.2017 в частині незабезпечення належного утримання протирадіаційного укриття №21440, що у будівлі за інвентарним номером 85/1, розташоване на вул. Шкільна,19 у м. Андрушівка Бердичівського району Житомирської області та зобов`язання вчинити відповіді дії.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позовну заяву Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.

IІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана заступником керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Максимом Шпіруком, проте, у матеріалах справи відсутній будь-який розпорядчий акт, зокрема, наказ про призначення на посаду заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, який би підтверджував його повноваження на представництво в суді інтересів Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону станом на час звернення до суду та на підписання позовної заяви.

Оскільки до позовної заяви не надано доказів наявності у Максима Шпірука повноважень на підписання позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позову особі, яка його подала.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що право подання позовної заяви в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури закріплено ст.24 Закону України "Про прокуратуру", тому заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Шпірук М.В. уповноважений на підписання позовної заяви у даній справі.

На думку скаржника, суд першої інстанції при прийнятті позовної заяви та наявності сумнівів у повноваженнях прокурора не надав позивачу строку для усунення ймовірних недоліків, повернувши позов.

Вказує, що позовну заяву підписав саме заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Шпірук М.В., а не хто інший. Подання окремих доказів щодо призначення ОСОБА_1 на посаду не є необхідністю та є надмірним формалізмом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 3 статті 5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Згідно з частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Частинами 1, 3 ст.43 КАС України передбачено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про прокуратуру" (Закон №1697-VII) прокурором органу прокуратури, серед інших, є перший заступник та заступник керівника окружної прокуратури.

Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З матеріалів справи вбачається, що позов в межах цієї справи подано та підписано заступником керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави, що відповідає вимогам частини 3 статті 53 КАС України та частини 1 статті 24 №1697-VII.

Разом з тим, звернення до суду, передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.

Згідно з ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч. 1, 3, 6, 8 ст. 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення до суду першої інстанції із позовною заявою, заступником керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Максимом Шпіруком не було надано жодного доказу на підтвердження його повноважень, зокрема, що він являється заступником керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, зокрема копії відповідного наказу (іншого розпорядчого акту), або ж посвідчення заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Висновок щодо повноважень заступника прокурора при підписанні процесуальних документів викладено зокрема в Постанові Верховного Суду від 20.09.2023 року у справі №620/14052/21.

Так, суд зазначив, що

"…У постанові від 13.06.2023 у справі № 580/8729/21 Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що:

"Кодекс адміністративного судочинства України та Закон №1697-VII розрізняють випадки, коли прокуратура діє як самостійний учасник справи і коли прокуратура діє як представник інтересів держави або громадянина.

Так, у першому випадку в суді забезпечується представництво інтересів самої прокуратури через інститут самопредставництва або представництва. У цьому випадку застосуванню підлягають частина перша статті 55 КАС України та відповідно частина 3 статті 9, частина 3 статті 11 та частина 3 статті 13 Закону №1697-VII.

В другому випадку прокуратура діє як представник і тоді застосуванню підлягають правила частини 3 статті 53 КАС України та статті 24 №1697-VII."

З матеріалів справи вбачається, що позов в межах цієї справи подано та підписано заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави, що відповідає вимогам частини 3 статті 53 КАС України та частини 1 статті 24 №1697-VII.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що позов підписано особою, яка не мала права її підписувати, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права.

Водночас, вирішуючи питання необхідності підтвердження прокурором свого статусу Верховний Суд у постанові 31.10.2019 у справі №1340/6249/18 дійшов наступного висновку:

"до матеріалів апеляційної скарги не було долучено жодних документів (копій наказів про призначення, копії службового посвідчення), за допомогою яких було б можливо встановити процесуальний статус особи, яка звернулась з касаційною скаргою.

28. Крім цього, в суді апеляційної інстанції до матеріалів справи скаржником не було надано доказів наявності у Заступника прокурора Львівської області Голомші А. встановлених законом повноважень щодо підписання апеляційної скарги від імені апелянта.

29. З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що апеляційну скаргу підписано особою, повноваження якої на вчинення таких дій не були підтверджені належним чином…"

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що під час подання до суду першої інстанції позовної заяви, заступником керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Максимом Шпіруком не було виконано процесуального обов`язку з підтвердження власних повноважень на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Водночас колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про допущений судом першої інстанції надмірний формалізм при поверненні позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що адміністративним процесуальним законодавством передбачено інститут залишення позовної заяви без руху, метою якого є надання позивачу можливості усунути недоліки його позовної заяви, оскільки повернення позовної заяви при незначних помилках, допущених при його підготовці, може призвести до негативних наслідків для позивача.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ст.169 КАС України визначено, що суд першої інстанції, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, може постановити ухвалу про залишення без руху, зазначаючи недоліки позовної заяви та надаючи право на їх усунення.

Однак, суд першої інстанції, при наявності сумніву щодо зайняття ОСОБА_1 посади заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, не вжив заходів, спрямованих на встановлення факту наявності чи відсутності у вказаної особи відповідного обсягу повноважень, не залишив позов без руху для надання можливості позивачу повноцінно використати свої процесуальні права, зокрема, шляхом подачі доказів на підтвердження його повноважень, а одразу ж його повернув з формальних обставин.

В такій ситуації являються необґрунтованими і передчасними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з посиланням на відсутність документів, які б підтверджували повноваження Шпірука М.В. на представництво в суді інтересів Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та на підписання позовної заяви.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що, приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Шпірука М.В. права звернутися до суду з позовом в інтересах держави.

Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, наявні підстави для скасування його ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене, ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Кузьмишин В.М. Залімський І. Г.