Справа № 400/6531/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/6531/23

Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П. Дата і місце ухвалення: 04.09.2023р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу при призначенні пенсії за віком період роботи з 20.06.1993р. по 01.03.1996р., згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023р. про призначення пенсії за віком з моменту першого звернення позивача до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що при досягненні 60-річного віку вона звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу 30 років. При цьому, територіальним органом ПФУ до страхового стажу при призначенні пенсії за віком не зараховано період роботи з 20.06.1993р. по 01.03.1996р., з посиланням на те, що в запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 про звільнення не завірений печаткою. Таке рішення ГУ ПФУ в Рівненській області ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначає, що запис про її роботу в МПП «Паритет-2В» в трудовій книжці завірений печаткою підприємства, отримати будь-які архівні документи у неї немає можливості через ведення бойових дій на території Донецької області. До того ж, МПП «Паритет-2В» припинило свою діяльність в 1996 році у зв`язку з його реорганізацією.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу при призначенні пенсії за віком період роботи з 20.06.1993р. по 01.03.1996р., згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023р. про призначення пенсії за віком з моменту першого звернення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 04.09.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що до загального страхового стажу позивача територіальним органом ПФУ правомірно не зараховано період роботи ОСОБА_1 в МПП «Паритет-2В» з 20.06.1993р. по 01.03.1996р. за записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення не завірений печаткою. При вирішенні спору судом першої інстанції не враховано положень п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, в якому зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), а записи про звільнення завіряються печаткою.

Також, апелянт посилається на те, що при стягненні з ГУ ПФУ в Рівненській області судового збору судом першої інстанції не врахований майновий стан відповідача.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 60 років, звернулася до органу ПФУ із завою про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Рівненській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що її страховий стаж становить 28 років 03 місяці 28 днів, замість необхідного 30 років у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи позивача в МПП «Паритет-2В» з 20.06.1993р. по 01.03.1996р. за записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення не завірений печаткою.

Про прийняте рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 листом від 20.04.2023р., в якому, серед іншого, зазначило, що для зарахування відповідного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку підприємства, його правонаступників або архівної установи, видану на підставі первинних документів.

Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 20.06.1993р. по 01.03.1996р. на тій підставі, що запис про звільнення не завірено печаткою, є протиправною, оскільки позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, а формальні неточності в її заповненні не можуть спростовувати наявність трудового стажу та позбавляти ОСОБА_1 конституційного права на соціальний захист та вирішення питання про призначення пенсії. Суд зазначив, що ОСОБА_1 було надано документи, що підтверджують її стаж роботи, а саме: трудову книжку серії НОМЕР_1 , записи №№8-9 якої засвідчують, що позивач була прийнята товарознавцем в МПП «Паритет-2В» 20.06.1993р. згідно наказу №2-ОК від 20.06.1993р., та звільнена 01.03.1996р. згідно наказу №2-ОК від 01.03.1996р. Вказані записи засвідчені печаткою МПП «Паритет-2В».

Також, при вирішенні спору судом першої інстанції враховано, що у зв`язку з веденням бойових дій на території Донецької області, взяти будь-які архівні документи про роботу ОСОБА_1 в період з 20.06.1993р. по 01.03.1996р. в МПП «Паритет-2В» не є можливим, вказане підприємство припинило свою діяльність в 1996 році у зв`язку з його реорганізацією.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення з огляду на наступне.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Положеннями статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

За змістом ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При зверненні до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку серії НОМЕР_1 , в якій містяться записи про її трудову діяльність. Однак, ГУ ПФУ в Рівненській області не враховано при обрахунку загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, зазначеного в трудовій книжці періоду роботи позивача в МПП «Паритет-2В» з 20.06.1993р. по 01.03.1996р., оскільки запис про звільнення не завірений печаткою. Зазначене стало підставою для прийняття рішення від 03.04.2023р. №82 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність вказаного рішення відповідача.

Так, у постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17 Верховний Суд сформулював правову позицію, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993р. відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних в ній періодів роботи відповідачами суду не надано.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Приймаючи спірне рішення ГУ ПФУ в Рівненській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Підставою для неврахування періоду роботи може бути лише встановлений факт того, що особа не працювала або не перебувала на посаді (посадах) у спірному періоді, тоді як у досліджуваних правовідносинах такий факт не встановлено. Таке рішення пенсійного органу не є обґрунтованим, адже не базується на документально встановлених обставинах.

Зазначена пенсійним органом підстава для неврахування періоду роботи ОСОБА_1 , зазначеного у наданій нею трудовій книжці, до загального страхового стажу носить суто формальний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.04.2023р. №82 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, із зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням відомостей її трудової книжки.

Що ж до посилання апелянта на те, що при стягненні з ГУ ПФУ в Рівненській області судового збору судом першої інстанції не врахований майновий стан відповідача, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не здійснювався розподіл судових витрат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ГУ ПФУ в Рівненській області та скасування рішення від 04.09.2023р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 грудня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук