Справа № 520/21671/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 листопада 2023 року № 520/21671/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Логачова К.А.

у присутності

представника позивача Кравченко С.І.,

представника відповідача Головаш П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВРМ-АГРО" (вул. Лозовського, буд. 82Б, м. Лозова, Харківська область, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

установив

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати податкове повідомлення рішення форми " В4" від 23 травня 2023 року № 6, винесене ГУ ДПС у Харківській області, яким ТОВ " ВРМ-АГРО" збільшено від`ємне значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість в розмірі 54166,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ним до перевірки були надані всі необхідні документи бухгалтерського обліку, а його контрагенти в період провадження своєї господарської діяльності, зокрема і в період господарських взаємовідносин з ТОВ «ВРМ-АГРО», були належним чином зареєстрованими суб`єктами господарювання, є діючими підприємствами, тому висновок про відсутність постачання від них продукції є неправдивим. Окрім того зазначає, що навіть можливі недоліки в оформленні ТТН, інших документів не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції за наявності інших належних доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив позовні вимоги залишити без задоволення, пославшись на те, що була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Відповідач вважає податкове повідомлення-рішення правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач пройшовши визначену діючим процедуру державної реєстрації набув статус суб`єкта господарювання юридичної особи, основним видом діяльності підприємства є 32.99 виробництво іншої продукції, н.в.і.у. (основний) 01.49 розведення інших тварин 10.89 виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у. 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами 46.18 діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками 82.92 пакування 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 82.19 фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук 71.20 технічні випробування та дослідження 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування 46.17 діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами 10.92 виробництво готових кормів для домашніх тварин.

Фахівцями відповідача проведено документальної позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВРМ-АГРО» з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2023 року (від 07.03.2023 № ), у розмірі 2124979 гривень, яку сформовано за рахунок періодів виникнення від`ємного значення: квітень 2021 року - січень 2023 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.04.2023 № 10798/20-40-07-16-06/40693196 . яким встановлено порушення п.198.1.-198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1. ст.200 ПК України що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за січень 2023 року на суму 54166 грн.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки за результатами огляду яких листом від 19.05.2023 № 27225/6/20-40-07-16-12 підприємство повідомлено про те, що висновки акту перевірки залишені без змін.

Порушення , встановлені актом перевірки тали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 23.05.2023 № 6 яким підприємству зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 54166,00 грн.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Визначення господарської діяльності відображене в п.14.1.36 ст.14 ПК України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту

Відповідно до п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За пунктами 198.3,198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно із пунктом 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Відповідно до пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі, якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно із пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19, в тому числі за результатами аналізу наведених норм сформувала ряд важливих правових висновків, зокрема про таке.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, відповідно до наведеного нормативного регулювання податкових правовідносин, у цій справі суд перевіряє реальність господарських правовідносин позивача з його контрагентами з урахуванням поданих сторонами доказів, щодо оцінки яких виник спір, протягом періоду, який перевірявся контролюючим органом.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТАГРА» без укладання договору поставки на підставі рахунка-фактури СФ 0000009 від 10.10.2022 року здійснено поставку бочок металевих б/в у кількості 250 одиниць за ціною без ПДВ 1083,33 грн, на загальну суму 324999,00 грн, в тому числі ПДВ 54166,50 грн. Оплата за поставлений товар здійснена на підставі платіжної інструкції № 706 від 10.10.2022 року на суму 324999,00 грн.

Товар поставлений на адресу позивача згідно видаткової накладної РН-0000009 від 12.10.2022 року, транспортування здійснено ФОП ОСОБА_1 автомобілем МАН НОМЕР_1 згідно ТТН 12/10/2022 від 12.10.2022.

ТОВ «Тагра» на адресу позивача виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 3 від 10.10.2022 року.

Вказані ТМЦ обліковані на субрахунку 204 Тара й тарні матеріали рахунку 20 Виробничі запаси Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну України від 30.11.1999 р. № 291 на якому відображення наявності і руху усіх видів тари, рух ТМЦ відображений по рахунку 206 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну України від 30.11.1999 р. № 291 , на якому обліковуються матеріали, передані на переробку на сторону та які надалі включаються до складу собівартості отриманих з них виробів.

В подальшому вказані бочки використані для гомогенізації та фасування меду , який в подальшому експортований в країни Євросоюзу на підтвердження чого надано акти приймання-здачі виконаних робіт за договором № 220/03/22 від 22.03.202022 року з ТОВ СП «Мед Поділля» та ВМД (а.с.65-92)

В судовому засіданні як на підставу відмови у задоволенні вимог позивача податковий орган послався на те, що ТОВ «ТАГРА» зареєстровано 19.08.2022 №000001569 у ГУ ДПС у Вінницькій області (Жмеринська ДПІ), вид діяльності - 46.11 - (основний) діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Згідно 20-ОПП платник податку має основні засоби - офіс та склад, зареєстровано платником ПДВ з 01.10.2022 року; на підприємстві обліковується 4 особи. Зазначено про те, що номенклатура товару у видатковій накладній та ТТН не співпадають, ТОВ «Тагра» бочки металеві у період, що перевівся не придбавало.

Надана на відвантаження видаткова накладна № РН-0000009 від 12.10.2022 року та товаротранспортні документи до них (ТТН 12/10/2022 від 12.10.2022) (на товар Бочка циліндрична - 250 шт.), згідно наданої ТТН транспортування ТМЦ здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 , Вантажоодержувач - ТОВ «ВРМ-АГРО», Замовник - Вантажовідправник - ТОВ «ТАГРА», пункт навантаження м. Браїлів - пункт розвантаження м. Вінниця, вантажно-розвантажувальні операції - не заповнено, у ТТН вказано лише ПІБ водія без зазначення номеру посвідчення та ідентифікаційного коду, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка здійснювала перевезення ТМЦ та встановити наявність у цій особи транспортних засобів, також ТТН від імені ТОВ «ТАГРА» підписано ОСОБА_2 без ідентифікування посади, що унеможливлює ідентифікувати вищезазначену матеріально-відповідальну особу. Згідно даних ЄРПН платник податку ТОВ «ТАГРА» у періоді з 01.10.2022 по 12.10.2022 (по дату виписки видаткової накладної № РН-0000009 від 12.10.2022 та реєстрації податкової накладної №3 від 10.10.2022 року) з номенклатурою товару: Бочка металева, б/в у кількості 250 шт.) не придбавало.

Відповідно до приписів пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Враховуючи викладене, відсутність зазначення водійського посвідчення у товарно-транспортній накладній саме по собі не може бути підставою для невизнання господарської операції, оскільки в силу приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Крім того, запити контролюючого органу про надання документів (копій документів)» а.с.130-135 не містять вимоги про надання документів в підтвердження здійснения навантажувально-розвантажувальних робіт, а отже такі документи для проведення перевірки й не вимагалися контролюючим органом.

Щодо розбіжностей у зазначені товару у ТТН та видатковій накладній, то судовим розглядом встановлено, що позивачем придбано, обліковано та в подальшому використано у господарській діяльності товар групи УКТ ЗЕД 7310 цистерни, бочки, барабани, канiстри, ящики та аналогiчнi ємностi з чорних металiв, для будь-яких речовин (крiм стиснених або скраплених газiв), мiсткiстю не бiльш як 300 л, без механiчних або теплотехнiчних пристроїв, з облицюванням або термоiзоляцiйним покриттям чи без них, групи 73 Вироби з чорних металiв, який відповідно може бути різної форми, в тому числі циліндричної

Судовим розглядом встановлено та перевіркою не заперечується факт використання придбаних матеріальних цінностей в господарській діяльності з подальшою реалізацією з отриманням економічного прибутку: здійснення «Гомогенізація та пакування» меду, який в подальшому був реалізований за зовнішньоекономічними контрактами.

Відповідно до ст.9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Податкове законодавство не пов`язує відсутність деяких реквізитів в первинному документів з правом платника податків на податкові відрахування з податку на додану вартість або формування валових витрат. Сама собою наявність або відсутність окремих документів (або наявність помилок) у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо доводів сторони відповідача щодо неможливості ідентифікації особи, що підписала видаткову накладну, ТТН то суд зазначає, що у наведеній видатковій накладній, ТТН та інших первинних документах міститься печатка позивача та підпис однієї і тієї ж особи, а саме директора Лагоди Д.І., а стороною відповідача як суб`єктом владних повноважень зворотного не доведено.

Суд зауважує, що процес аналізу інформаційних баз даних ДПС України та Єдиного реєстру податкових накладних є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

За таких обставин, враховуючи наявність лише загальної податкової інформації, суд вважає недоведеними висновки контролюючого органу щодо відсутності у ТОВ «ТАГРА» бочок металевих, реалізованих в подальшому позивачеві, оскільки в акті перевірки відображено лише аналіз діяльності підприємства за період 01.10.2022 по 12.10.2022.

Щодо відсутності оплати ТОВ «ТАГРА» на рахунок перевізника, суд зважає на принцип індивідуальної податкової відповідальності. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними .

Правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі №520/18518/21.

Оцінивши первинні документи бухгалтерського обліку та податкову звітність ТОВ «ВРМ-АГРО», суд дійшов висновку про те, що отримання позивачем товарів від контрагента, здійснення розрахунків, використання їх у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем документами, які також досліджені контролюючим органом під час проведеної перевірки.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно надання позивачем первинних документів з недоліками в їх оформленні, оскільки недоліки в їх оформленні не можуть беззаперечною підставою для висновку про відсутність господарських операцій , оскільки інші об`єктивні дані свідчать про зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 825/3419/14, від 13.07.2022 у справі 280/4368/19, від 11.05.2023 у справі №280/5471/19.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не спростовують.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 19, 241-247, 255, 264, 293, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення форми " В4" від 23 травня 2023 року № 6, винесене ГУ ДПС у Харківській області, яким ТОВ "ВРМ-АГРО" збільшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість в розмірі 54166,00 грн

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВРМ-АГРО" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

У повному обсязі рішення виготовлено 04.12.2023

Суддя Зоркіна Ю.В.