Справа № 580/4115/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4115/23 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Кузьмишина О.М.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к позивача ОСОБА_1 .

пр-к відповідача Коваленко А.П.

пр-к відповідача Сліпченко І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №596 від 17.04.2023 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу №104 о/с від 18.04.2023 про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.04.2023 по день ухвалення судом рішення;

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 листопада 2023 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року задоволено клопотання представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначено судове засідання на 29 листопада 2023 року о 10:30 у справі №580/4115/23 в режимі відеоконференції через систему програмного забезпечення «EasyCon».

Також, ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначено судове засідання на 29 листопада 2023 року о 10:30 у справі №580/71/23 в режимі відеоконференції через систему програмного забезпечення «EasyCon».

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні повністю заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній доказами, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що згідно послужного списку (т. 2. а.с. 141-144) позивач у справі ОСОБА_2 прийнятий на службу в поліцію 28.08.2017 в ГУНП в Херсонській області.

17.08.2022 позивач переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Наказом ГУНП в Черкаській області №196 від 18.03.2023 призначено службове розслідування щодо порушень службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП, Звенигородського районного відділу поліції ГУНП та відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського РВП ГУНП.

Згідно Висновку службового розслідування щодо вчинення окремими поліцейськими ГУНП, Звенигородського РВП ГУНП та ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку від 17.04.2023 (далі - Висновок) позивач та ОСОБА_3 не маючи на те законних підстав, обмежили свободу ОСОБА_4 та здійснили фактичне затримання останнього, наказавши йому сісти до службового автомобіля та проїхати до визначеного приміщення (лікарня, адмінбудівля ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП), на що ОСОБА_4 через підкорення наказу змушений був залишатися поряд із службовою особою, тобто старшими інспекторами поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Також в порушення вимог п.п. 5,6 розділу 11 та п. 2 розділу V111 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.11.2019 №1026 з моменту початку виконання службових обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не забезпечили безперервну відеозйомку, в т.ч. належні умови експлуатації, під час обслуговування повідомлення, зареєстрованого під №580, при виїзді на місце події.

Крім цього в порушення п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011 №1363, абз. 2 п. 7, абз. 3 п. 8 розділу V11 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції Eкраїни, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440, та п. 1.5 наказу ГУНП від 12.08.2022 №1519 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участі особового складу» позивач та ОСОБА_3 не проінформували Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області про фактичне затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 2 Висновку зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3,7 ч. 3 ст. 1, ч. 4 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1-4 п. 5 розділу 1, абзаців 2, 3, 4 п. 1 розділу 11, п. 1 розділу 111, пунктів b), c) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011 №1363, абз. 2 п. 7, абз. 3 п. 8 розділу V11 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440, п.п. 5,6 розділу 11 та п. 2 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.11.2019 №1026 та п. 1.5 наказу ГУНП від 12.08.2022 №1519 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участі особового складу», позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Та,відповідно до ст. 13 та п. 11 ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України пропонується застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі Висновку службового розслідування, пунктом 2 наказу ГУНП в Черкаській області від 17.04.2023 №596 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На виконання наказу від 17.04.2023 №596 відповідачем був прийнятий наказ від 18.04.2023 №104 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись зі спірним наказом про звільнення та вважаючи його протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337 (далі Дисциплінарний статут), іншими нормативними актами, прийнятими на їх виконання.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України .

Згідно з ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 6 Закону №580-V111 передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 7 Закону №580-V111 під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Наразі, ст. 8 Закону №580-V111 передбачає, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який відповідно до преамбули визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у дотриманні поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Так, пунктами 2,3,4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський зобов`язаний знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Отже, зміст положень №580-VIII та Дисциплінарного статуту, свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

За порушення службової дисципліни відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами 1 та 15 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За приписами частин 7, 9 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Крім того, пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

За приписами пункту 1 Розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 16.03.2023 позивач та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 заступили на добове чергування у складі групи реагування патрульної поліції.

Цього ж дня, 16.03.2023 згідно Журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали портативні відеореєстратори.

16.03.2023 о 14.23 до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що за місцем проживання по АДРЕСА_1 її син ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварку та має намір завдати тілесних ушкоджень членам родини. Наразі здійснив у заявниці крадіжку грошових коштів.

Вказане повідомлення було зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» за №580 від 16.03.2023. а на місце події направлено наряд ГРПП ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП «Тальне-1» у складі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

По прибуттю на місце події позивач відібрав у ОСОБА_5 заяву про кримінальне правопорушення, склав протокол прийняття вказаної заяви та відібрав письмові пояснення стосовно обставин події.

Також, опитана у ході службового розслідування ОСОБА_5 пояснила, що працівники поліції по прибуттю на місце події зайшли до кімнати її сина ОСОБА_4 , який на той час спав, та почали задавати питання стосовно можливої крадіжки ним грошей, на що ОСОБА_4 почав заперечувати та спростовувати факт крадіжки. В цей час один із поліцейських, що нижче зростом та зовні старший за віком (за описом - старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ) почав бити її сина рукою по обличчі, після чого наказав, щоб той збирав речі, оскільки буде доставлений до м. Тальне у відділ поліції. На що ОСОБА_4 відмовився. Почувши про відмову, працівник поліції (старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ) вийшов з будинку та повернувся через декілька хвилин з гумовим кийком і почав ним бити ОСОБА_4 по різним частинам тіла, а саме по ногах і тулубу. В цей час інший поліцейський спостерігав за вказаною подією, однак не втручався. Після того, як ОСОБА_5 втрутилась в ситуацію та закликала поліцейського припинити наносити тілесні ушкодження її сину, той зупинився, після чого знову наказав йому збиратись, щоб їхати до відділу поліції, на що ОСОБА_4 знову відмовився. Після цього поліцейський взяв її сина та почав тягнути з будинку в напрямку автомобіля. У подальшому поліцейські посадили його до службового автомобіля та поїхали в невідомому напрямку.

Опитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_2 не спростував, однак і не підтвердив факт побиття ОСОБА_4 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , повідомивши, що значний проміжок часу вони знаходились в будинку ОСОБА_5 окремо по різних кімнатах, він відбирав пояснення стосовно протиправних дій сина, а також доповідав про ситуацію керівництву, а старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в цей час знаходився в одній кімнаті з ОСОБА_4 ; особисто він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , та чи вчиняв такі дії ОСОБА_3 він не бачив.

По прибуттю на місце виклику доповів у телефонному режимі про ситуацію, що склалась, начальнику ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП майору поліції ОСОБА_6 , який у свою чергу повідомив, що ОСОБА_4 систематично вчиняє насильство в сім`ї, а також надав вказівку відібрати заяву від ОСОБА_5 , опитати її стосовно обставин події і доставити ОСОБА_4 до лікарні для проведення процедури освідування.

На виконання усного наказу майора поліції ОСОБА_6 позивач разом з ОСОБА_3 зважаючи на сильне сп`яніння ОСОБА_4 фактично тягли його по землі до службового автомобіля, цього ж дня, тобто 16.03.2023, близько 16.10 год доставили його до КНП «Тальнівська багатопрофільна лікарня» Тальнівської міської ради для проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують реакцію.

З фрагменту відеозапису з камер внутрішнього спостереження лікарні встановлено, що 16.03.2023 о 16.15 год позивач та ОСОБА_3 заводять у фойє лікарні ОСОБА_4 , тримаючи його за одяг. О 16.39 год. останні вивели ОСОБА_4 з приміщення лікарні та повели у невідомому напрямку.

Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагута швидкість реакції КНП «Тальнівська багатопрофільна лікарня» Тальнівської міської ради від 16.03.2023 №87 ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (3.7 проміле алкоголю в крові).

Опитаний у ході службового розслідування лікар ортопед-травматолог КНП «Тальнівської багатопрофільної лікарні» Тальнівської міської ради ОСОБА_7 , який проводив опитування ОСОБА_4 пояснив, що поверхнево оглянув останнього і видимих тілесних ушкоджень не виявив, натомість зазначив, що весь одяг ОСОБА_4 був забруднеий землею.

16.03.2023 о 16.51 год. позивач в порушення вимог абз 2 п. 7 розділу V11 Інструкції №440, незважаючи на наявність в підрозділі спеціально обладнаної кімнати, тримаючи ОСОБА_4 за ліву руку, здійснив його супровід до приміщення, де дислокуються працівники СРПП, дільничні офіцери поліції (блок превенції) ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП, у якому відсутня відеофіксація.

Після цього позивач підійшов до центрального входу адміністративної будівлі ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП та повідомив про доставлення ОСОБА_4 інспектору -черговому сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП майору поліції ОСОБА_8 , який дав усний наказ помічнику чергового сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП ОСОБА_9., щоб той здійснив запис про доставлення ОСОБА_4 в Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП.

Помічний чергового ОСОБА_9 виконав наказ, вийшов із центрального входу ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП, який веде до чергової служби, зайшов у інший вхід, де дислоковані поліцейські СРПП та СП цього ж підрозділу, де і здійснив записи до Журналу обліку доставлених за №323 щодо доставляння до підрозділу поліції ОСОБА_4 , зазначивши, що останній був доставлений 16.03.2023 о 16.45 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

Згідно рапорту ОСОБА_2 про результати відпрацювання заяви №580 від 16.03.2023, по прибуттю на місце виклику було відібрано заяву та пояснення. опитано всіх учасників події. Матеріали передано дільничним офіцерам поліції для подальшої перевірки (т. 2, а.с. 260).

Цього ж дня, близько 17.00 год, дільничний офіцер сектору превенції ВПД №1 ОСОБА_10 склав відносно ОСОБА_4 адміністративний протокол серії ВАВ №636645 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП (торгівля алкогольними напоями з-рук), зазначивши, що 16.03.2023 близько 14.00 год в м. Тальне по вул. Соборній ОСОБА_4 здійснив торгівлю горілки «з-рук», пояснення у останнього не відібрав.

Цього ж дня, тобто 16.03.2023, майор поліції ОСОБА_8 дав усний наказ помічнику чергового ОСОБА_9 встановити, що відбувається з ОСОБА_4 .

Помічник чергового ОСОБА_11 пояснив, що виконуючи наказ ОСОБА_8 зустрів ОСОБА_4 в коридорі на порозі входу до приміщення превенції, після чого вніс до Журналу обліку доставлених інформацію, що ОСОБА_4 претензій до працівників поліції не має і записав, що 16.03.2023 о 17.50 год. залишив приміщення ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП. Вказане пояснення суперечить запису з камер зовнішнього відеонагляду, відповідно до якого ОСОБА_9 16.03.2023 о 18.41 год. вийшов з центрального входу адмінбудівлі ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП із Журналом обліку доставлених в руках та зайшов до приміщення превенції, де пробув протягом однієї хвилини, після чого повернувся.

Опитаний у ході службового розсдідування дільничний офіцер поліції сектору превенції ВПД №1 ОСОБА_12 пояснив, що 17.03.2023 близько 14 год. помітив ОСОБА_4 надворі біля адмінбудівлі ВПД №1, і той у свою чергу попоросив поліцейського зателефонувати до його знайомого гр. ОСОБА_13 , односельчанина ОСОБА_4 , щоб він забрав останнього та відвіз за місцем проживання, на що ОСОБА_12 виконав прохання ОСОБА_4 .

Під час службового розслідування згідно відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження встановлено, що ОСОБА_4 перебував у адмінбудівлі ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП майже добу.

Опитаний в ході проведення службового розслідування ОСОБА_13 пояснив, що по дорозі в с. Глибочок ОСОБА_4 постійно стогнав та мав поганий вигляд, а також мав проблеми з очима і на запитання, що трапилось, відповів, що працівники поліції бризкали йому в очі газовим балончиком. Також повідомив, що ночував у приміщенні ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП на шматку картону.

17.03.2023 слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП за матеріалами ІКС ІПНП №580 від 16.03.2023 відкрито кримінальне провадження №000459 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, щодо вчинення ОСОБА_4 насильства в сім`ї. Про підозру у вказаному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 не повідомлялось.

17.03.2023 о 23.48 до відділу служби « 101» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення із закладу охорони здоров`я про те, що за місцем проживання в АДРЕСА_1 , до приїзду швидкої допомоги з ознаками насильницької смерті помер ОСОБА_4 , зі слів матері померлого вчора побили працівники поліції.

Відповідно до довідки про причину смерті Звенигородського відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 18.03.2023 №57 причиною смерті ОСОБА_4 встановлено травматичний субарахноїдальний крововилив, закрита черепно-мозкова травма, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом (намір не визначений).

18.03.2023 за вищевказаним фактом слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП внесено відомості до ЄРДР за №0000466 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначені факти набули розголосу у суспільстві, зокрема, під час моніторингу засобів масової інформації виявлено публікацію інтернет видання «Про все», на якому зазначено, що у м. Тальне після затримання працівниками поліції помер громадянин (ІНФОРМАЦІЯ_2/).

У ході моніторингу соціальної мережі «Facebook» на сторінці користувача ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено публікацію, на якому власниця сторінки розповідає про те, що поліцейські ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в приміщенні відділу застосували відносно військовослужбовця ЗСУ фізичну силу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та помер від крововиливу головного мозку у підрозділі поліції.

Отже, відповідно до Висновку за результатами службового розслідування від 17.04.2023 встановлено порушення позивачем вимог за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні:

- вимог ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 7 ч. 3 ст. 1, ч. 4 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1-4 п. 5 розділу 1, абзаців 2, 3, 4 п. 1 розділу 11, п. 1 розділу 111, пунктів b), c) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 внаслідок фактичного затримання гр. ОСОБА_4 , яке сталось 16.03.2023, без законних підстав, наказавши йому сісти до службового автомобіля та проїхати до визначеного приміщення (лікарня, адмінбудівля ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП), на що ОСОБА_4 через підкорення наказу змушений був залишатися поряд із службовою особою, тобто старшими лейтенантами поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011 №1363, абз. 2 п. 7, абз. 3 п. 8 розділу V11 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440 внаслідок неповідомлення Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Черкаській області про фактичне затримання ОСОБА_4 ;

- п.п. 5,6 розділу 11 та п. 2 розділу V111 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.11.2019 №1026 та п. 1.5 наказу ГУНП від 12.08.2022 №1519 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участі особового складу» внаслідок незабезпечення безперервної відеозйомки, в т.ч. належні умови експлуатації, під час обслуговування повідомлення №580 за заявою ОСОБА_5 про крадіжку грошей та домашнє насильство, вчинене ОСОБА_4 .

Щодо фактичного затримання гр. ОСОБА_4 без законних підстав, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ст.29 Конституції України передбачено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку. встановлених законом.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Також, ч. 2 ст. 176 КПК України передбачає, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 207 КПК України передбачено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Підстави затримання уповноваженою службовою особою передбачені статтею 208 КПК України, яка передбачає, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору (частина 5 статті 208 КПК України).

Згідно статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно статті 210 КПК України уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування.

Згідно статті 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Таким чином, затриманням особи є примусове обмеження її волі; затриманням особи, підозрюваної у злочині, на строк не більше ніж 72 години може бути здійснено уповноваженою службовою особою за наявності підстав, передбачених статтею 207 КПК України, про що має бути складений протокол затримання; після затримання уповноважена службова особа повинна негайно доставити затриманого до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством, та передати затриманого службових осіб, відповідальних за перебування затриманих.

Щодо доводів позивача, що затримання фактично не відбулось, оскільки ОСОБА_4 добровільно погодився проїхати до відділу поліції та медзакладу на освідування, про що зазначено у письмових поясненнях позивача від 18.03.2023 та від 29.03.2023, письмових поясненнях ОСОБА_3 від 18.03.2023, колегія суддів зазначає, що вказані доводи позивача, суперечать письмовим поясненням позивача від 29.03.2023, наданим у ході службового розслідування, актом медичного огляду №87 від 16.03.2023, складеного о 16 год 20 хв, при огляді ОСОБА_4 , в якому зафіксовано, що одяг ОСОБА_4 забруднений землею; поведінка обстежуваної особи - сонливий; стан свідомості - свідомий; мовна здатність - змазаність мови; рухова сфера - хода хитка; результат обстеження - 3,7 проміле. Крім того, поясненнями ОСОБА_5 від 18.03.2023 щодо застосування до її сина фізичної насилля поліцейськими.

Так, згідно ч. 1 ст. 208 КПП України затримання може бути здійснено уповноваженою службовою особою.

Наразі, згідно посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, інспектор сектору реагування здійснює безпосереднє керівництво СРПП, несе відповідальність за ефективність виконання покладених на неї завдань та функцій та забезпечує своєчасне (у максимально можливий короткий строк) прибуття СРПП (сектор реагування патрульної поліції) на місце подій та проведення у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення (п.п. 1 п. 2); у разі виявлення СРПП ознак кримінального правопорушення доповідає начальникові СРПП (старшому інспектору-черговому) про необхідність направлення СОГ на місце вчинення (п.п. 2 п. 2) (т. 2, а.с. 62-65).

Позивач ознайомлений із посадовою інструкцією 22.08.2022, що підтверджується його особистим підписом).

Крім того, як убачається з письмових пояснень позивача від 18.03.2023 29.03.2023, вбачається, що по прибуттю на місце події в АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_5 викликала поліцію з приводу вчинення її сином домашнього насильства та викрав у неї грошові кошти у сумі 3000 грн. Вирішувалось питання про складання відносно ОСОБА_4 протоколу за ст. 173 КУпАП, він зателефонував начальнику ВПД №1 ОСОБА_6 та доповів по ситуації, на що останній повідомив, що стосовно ОСОБА_4 вже були внесені відомості в ЄРДР по домашньому насильству та що можливо буде відкрито кримінальне провадження, тому від заявниці необхідно відібрати заяву, пояснення та освідувати її сина на стан сп`яніння.

Отже, вищевказане свідчить, що позивачу було відомо про те, що стосовно ОСОБА_4 можливо буде відкрита кримінальна справа, тому він зобов`язаний був викликати слідчо-оперативну групу (СОГ). Таким чином, позивач не був уповноважений на затримання ОСОБА_4 .

Також, колегія суддів зазначає, що згідно п. 2 п. 7 розділу V11 Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2017 №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.06.2017 за № 750/306187 (далі - Інструкція №440), у ТВП призначається одна або декілька службових осіб, відповідальних за перебування затриманих у цьому підрозділі поліції, крім слідчих (дізнавачів). З метою забезпечення прав затриманих осіб, розгляд обставин їх затримання або доставлення до ТВП, опитування й інші процесуальні дії з відвідувачами, запрошеними та доставленими до ТВП особами проводиться в спеціально облаштованих службових приміщеннях ТВП, які охоплюються системою цілодобового відеоспостереження, із забезпеченням можливості зберігання записів не менше 30 діб, з обов`язковим виведенням відеозображення в режимі онлайн на монітор чергового чергової частини. У разі тимчасової відсутності в адміністративній будівлі органу (підрозділу) поліції спеціально відведених та облаштованих службових приміщень або недостатньої їх кількості для забезпечення повноважень поліції опитування й інші процесуальні дії з відвідувачами, запрошеними та доставленими до ТВП особами можуть проводитися в службових кабінетах поліцейських, визначених керівником органу досудового розслідування ГУНП або ТВП ГУНП, з відеофіксацією таких дій у встановленому порядку.

Разом з тим, під час службового розслідування встановлено, що 16.03.2023 о 16.51 год. Позивач, не зважаючи на наявність в підрозділі спеціально обладнаної кімнати, здійснив його супровід ОСОБА_4 до приміщення, де дислокуються працівники СРПП, дільничні офіцери поліції (блок превенції) ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП, в якому взагалі відсутня відеофіксація. Після цього ОСОБА_2 підійшов до центрального входу адміністративної будівлі ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП та повідомив про доставлення ОСОБА_4 .

Таким чином, своїми діями позивач порушив вимоги п. 2 п. 7 розділу V11 Інструкції №440.

Згідно п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1363 (далі - Порядок №1363) негайно з моменту затримання особи суб`єкт подання інформації повідомляє за допомогою телефонного, факсимільного зв`язку на єдиний телефонний номер системи надання безоплатної правової допомоги (0-800-213103) (контактний центр системи надання безоплатної правової допомоги) та інші телефонні номери, електронної пошти або через комплексну інформаційно-аналітичну систему забезпечення надання безоплатної правової допомоги (далі - система) відповідному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - регіональний центр), крім випадків адміністративного затримання, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника, такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові та дата народження затриманої особи (якщо вони відомі); час та підстави для затримання особи; точна адреса місця для конфіденційного побачення адвоката із затриманою особою; найменування (прізвище та ініціали) суб`єкта подання інформації, його поштова адреса, номери телефону та адреса електронної пошти; дата винесення постанови про застосування адміністративного арешту (постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), найменування суду та/або прізвище та ініціали судді, що виніс постанову (постановив ухвалу) у відповідних випадках; прізвище, ім`я, по батькові та найменування посади особи, яка передала повідомлення, її номер телефону.

Наразі, абзацом 3 пункту 8 розділу V11 Інструкції №440 передбачено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання, або службова особа, відповідальна за перебування затриманих у відповідному ТВП, негайно після такого затримання повідомляє затриману особу про те, що вона має право на захисника, та інформує відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної вторинної правової допомоги, зафіксувавши час повідомлення та дані посадової особи, яка його отримала, у журналі інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманим (додаток 8) та у відповідній інформаційній підсистемі системи ІПНП.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не повідомив Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, внаслідок чого порушив Порядок №1363 та абз. 3 пункту 8 розділу V11 Інструкції №440.

Зазначене порушення позивачем не заперечується.

Відповідно до пункту 4 розділу 11 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2019 №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі - Інструкція №1026), під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (пункт 5 Інструкції №1026).

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі (пункт 6 Інструкції №1026).

Пунктом 2 розділу V11 Інструкції №1026 передбачено, що поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Так, під час службового розслідування встановлено, що позивач в порушення пунктів 5,6 та пункту 2 розділу V11 Інструкції №1026 з моменту початку виконання службових обов`язків не забезпечили безперервну відеозйомку, в т.ч. належні умови експлуатації, під час обслуговування повідомлення за №580. Вказане порушення позивачем визнається.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Отже, враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновком службового розслідування від 17.04.2023 доведено вчинення позивачем Дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3,7 ч. 3 ст. 1, ч. 4 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1-4 п. 5 розділу 1, абзаців 2, 3, 4 п. 1 розділу 11, п. 1 розділу 111, пунктів b), c) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011 №1363, абз. 2 п. 7, абз. 3 п. 8 розділу V11 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції Eкраїни, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440, п.п. 5,6 розділу 11 та п. 2 розділу V111 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.11.2019 №1026 та п. 1.5 наказу ГУНП від 12.08.2022 №1519 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участі особового складу».

Таким чином, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що наказ ГУНП в Черкаській області №596 від 17.04.2023 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції прийнятий на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Так, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини 8 вказаної статті під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, вказані приписи свідчать, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок у спірних правовідносинах є дискреційними повноваженнями відповідача, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Крім того, суд зазначає, що визначення виду дисциплінарного проступку є виключно дискреційним правом відповідача, тобто таким, що вчиняється із свободою розсуду при прийнятті управлінського рішення.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 року (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Суд погоджується з даним висновком відповідача, оскільки широкий розголос у суспільстві події щодо затримання ОСОБА_4 та подальшої його смерті підтверджується публікаціями в інтернет виданні «Про все», на якому зазначено, що у м. Тальне після затримання працівниками поліції помер громадянин (ІНФОРМАЦІЯ_2/). У ході моніторингу соціальної мережі «Facebook» на сторінці користувача ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено публікацію, на якому власниця сторінки розповідає про те, що поліцейські ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в приміщенні відділу застосували відносно військовослужбовця ЗСУ фізичну силу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та помер від крововиливу головного мозку у підрозділі поліції.

Доводи позивача щодо недоведеності факту широкого розголосу в суспільстві спростовуються вказаною публікацією (т. 1, а.с. 142).

Також, щодо неврахування позитивної характеристики при визначенні виду дисциплінарного стягнення, то згідно частини 4 статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (частина 5 статті 19 Дисциплінарного статуту).

Отже позитивна характеристика може бути врахована, проте її врахування не є обов`язком керівника органу поліції.

Частиною 3 статті 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Отже, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інші позовні вимоги є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 17.04.2023 року №596, а отже також не підлягають задоволенню.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 05.12.2023р.)