Справа № 500/6670/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6670/23

05 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Костишиина Василя Михайловича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 08.08.2023 №65 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи:

3 місяці 25 днів у колгоспі «Поділля» на посаді інженера-нормовика в 1990 році,

з 07.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах,

з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора,

з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора,

з 01.04.2004 по 28.02.2007 і з 07.08.2007 по 22.10.2009 у Приватному підприємстві «Агройл-Б» на посаді директора,

з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.06.2023.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 01.08.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, однак оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області йому відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач з таким рішенням не погоджується, вказуючи на безпідставність незарахування окремих періодів його трудової діяльності до страхового стажу.

Так, за 1990 рік відповідачем було зараховано позивачу 7 місяців 25 днів роботи у колгоспі «Поділля» на посаді інженера-нормовика, проте безпідставно не зараховано ще 3 місяці 25 днів роботи на цій посаді. У трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено, що він у 1990 році перевиконав річний мінімум трудоднів, який був встановлений для працівників (253 при встановлених 250) та був звільнений з роботи лише 20.12.1990.

Період роботи з 07.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах не зарахований відповідачем до страхового стажу у зв`язку з тим, що запис про звільнення засвідчений відбитком печатки, в якій назва організації не відповідає назві організації, в яку позивач був прийнятий. Через недоліки заповнення трудової книжки не зараховано до страхового стажу позивача і роботу з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора та з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора, а саме через відсутність номерів наказів про прийняття та звільнення.

Мотивація позивача стосовно цих періодів зводиться до того, що органи, які призначають пенсію, мають право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обгрунтованість їх видачі. Наявність сумнівів щодо некоректних записів у трудовій книжці зі сторони відповідача може бути лише підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

До страхового стажу позивача відповідачем не зараховано роботу з 01.04.2004 по 22.10.2009 у Приватному підприємстві «Агройл-Б» на посаді директора та жодним чином не зазначено про це у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 08.08.2023. Відповідачем зараховано лише період роботи з 28.02.2007 по 07.08.2007, в який він, крім роботи у Приватному підприємстві «Агройл-Б», працював у Науково-виробничому підприємстві «Еко-Буд- Ресурс». У трудовій книжці позивача міститься запис №15 про прийняття його на роботу в Приватне підприємство «Агройл-Б» на посаду директора, а також позивачем було надано додатково відповідачу уточнюючу довідку №1 від 27.07.2023 про трудову діяльність у цей період.

Стосовно роботи з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник», то цей період підтверджується відповідними наказами по особовому складу, а відсутність сплати страхових внесків не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи суддею одноособово, за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

13.11.2023 від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.37-39). Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що на момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 досяг віку 60 років, проте стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 27 років 01 місяць 23 дні, страховий стаж - 26 років 09 місяців 13 днів, що є меншим за необхідний (30 років), а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

Щодо періодів, які позивач просить зарахувати до страхового стажу, то відповідач навів такі спростування.

Стосовно роботи ОСОБА_1 з 01.01.1990 по 20.12.1990 у колгоспі «Поділля», то згідно з архівною довідкою № 04-04/316 від 16.06.2023 за 1990 рік він при встановленому мінімумі 250 людино-днів відпрацював лише 198 людино-днів.

Період з 07.12.1995 по 17.03.1997 не зараховано до стажу, оскільки запис про звільнення засвідчений відбитком печатки, в якій назва організації не відповідає назві організації, в яку заявник був прийнятий.

Період з 18.03.1997 по 31.12.1997 входить в період з 18.03.1997 по 25.12.1998, вказаний у відмові у призначенні пенсії. Страховий стаж не зарахований, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення (період з 01.01.1998 обчислено згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування).

Період з 01.01.1999 по 28.02.1999 входить у не зарахований період зазначений у відмові з 25.12.1998 по 31.12.2003, не зарахований, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення (період з 01.01.1998 обчислено згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування).

Періоди з 01.01.1998 по 31.12.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003 частково оскаржувані позивачем враховані до страхового стажу на підставі даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди з 01.04.2004 по 28.02.2007 та з 07.08.2007 по 22.10.2009 не зараховані, оскільки нарахування страхового стажу в цей період відсутнє в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (в довідці ОК-5). Також в трудовій книжці позивача відсутній запис про звільнення з роботи за вказаний період. В трудовій книжці позивача двічі підряд зроблені записи про прийняття на роботу, а саме: запис № 15 від 27.12.2007: прийнятий на роботу на посаду директора ПП «Агройл-Б» згідно наказу №1 від 27.12.2003, наступний запис № 16 від 01.03.2007: прийнятий на роботу в НВП «Еко-Буд-Ресурс» на посаду різноробочого згідно наказу № 5 від 01.03.2007, крайній період врахований при обчисленні стажу позивача.

Періоди з 02.02.2015 по 31.12.2015 та з 01.02.2020 по 30.04.2021 не зараховані, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не надано до суду сторінку в трудовій книжці, на якій містяться записи №16 та №17, зокрема під №17 вказано, що позивач згідно повідомлення № 353 від 12.03.2007 позбавлений права обіймати посади, що пов`язані з ОР (організаційно-розпорядчими) та АГ (адміністративно-господарськими) функціями строком на 2 роки з 26.02.2007 до 25.02.2009 згідно ухвали апеляційного суду від 08.06.2006. З огляду на це існує сумнів щодо твердження позивача про те, що він згідно довідки № 1 від 27.07.2023 працював в ПП «Агройл-Б» на посаді директора до 22.10.2009.

Довідка №1 від 27.07.2023 надана позивачем на підтвердження періодів роботи з 01.04.2004 по 28.02.2007 та з 07.08.2007 по 22.10.2009 видана головою ліквідаційної комісії ПП «Агройл-Б» ОСОБА_1 . Тобто позивач являється головою ліквідаційної комісії ПП «Агройл-Б», який і видав довідку на підтвердження його зайнятості у період з 27.12.2003 по 22.10.2009, що не відображається в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на наведені обставини відповідач просив у позові відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 років, 01.08.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.63-64).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого №65 від 08.08.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не менше 30 років.

У цьому рішенні вказано, що вік заявника 60 років 01 місяць, стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 27 років 01 місяць 23 дні, при цьому страховий стаж становить 26 років 09 місяців 13 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період з 07.12.1995 по 17.03.1997, оскільки запис про звільнення засвідчений відбитком печатки, в якій назва організації не відповідає назві організації, в яку заявник був прийнятий;

період з 18.03.1997 по 25.12.1998 року та з 25.12.1998 по 31.12.2003, оскільки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення (період з 01.01.1998 року обчислено згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування),

періоди з 02.02.2015 по 31.12.2015 та з 01.02.2020 по 30.04.2021 не зараховані, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.28).

Позивач не погоджується з рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі норми матеріального права.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, а також додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Суд по кожному з спірних періодів надає оцінку підставам для зарахування відповідної трудової діяльності ОСОБА_1 до страхового стажу.

Період роботи у колгоспі «Поділля» за 1990 рік.

Записи про цю трудову діяльність позивача містить його трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення 10.09.1985 (а.с.55-60).

Запис №1, 05.09.1985 зарахований в члени колгоспу «Поділля», підстава: протокол зборів №5 від 30.10.1985,

запис №2, 20.12.1990, припинено членство в колгоспі з переходом на іншу роботу, підстава: протокол зборів №1 від 23.01.1991. Запис про звільнення завірений підписом голови колгоспу / голови Агрофірми «Поділля» та скріплений печаткою (а.с.55 зворот).

Також у трудовій книжці є відомості про участь ОСОБА_1 у громадському господарстві за період з 1985 року по 1990 рік (а.с.59). Відповідно до цих відомостей у період з 1985 по 1990 роки встановлений мінімум трудової участі складав 250 людино-днів щороку, його виконання зазначено наступним чином: 1985 рік 99 людино-днів (вказана причина не виконання: працював не повний рік), 1986 рік 317, 1987 рік 286, 1988 рік 273, 1989 рік 295, 1990 рік 253.

Судом досліджено інші документи, надані позивачем разом з заявою про призначення пенсії за віком, які стосуються його роботи у колгоспі «Поділля», а саме дві архівні довідки архівного відділу Тернопільської районної державної військової адміністрації від 16.06.2023 № 04-04/316 з відомостями про роботу ОСОБА_1 в Агрофірмі «Поділля» (а.с.52, 54).

За даними цих довідок позивач виконував встановлений мінімум людино-днів (250 людино-днів щороку) наступним чином: 1985 рік 99 людино-днів, 1986 рік 317, 1987 рік 286, 1988 рік 283, 1989 рік 305, 1990 рік 198.

Дані архівної довідки місять явні розбіжності та суперечать відомостям трудової книжки ОСОБА_1 про виконання встановленого мінімуму людино-днів у 1990 році, мінімум у 250 людино-днів не виконаний, вироблено лише 198 днів. Додатково такі відомості підтверджуються іншою архівною довідкою архівного відділу Тернопільської районної державної військової адміністрації від 16.06.2023 № 04-04/316 про нараховану заробітну плату за 1990 рік, зокрема січень 170,00, лютий 170,00, березень - 1997,00, квітень 170,00, травень 170,00, червень 170,00, липень 380,12, серпень 18,88, вересень 0, жовтень 0, листопад 0, грудень - 580,64 (а.с.54). Вказані архівні довідки видані на підставі первинних документів.

Матеріали адміністративної справи містять копію інформаційної довідки від 16.06.2023 №04-04/316, наданої архівним відділом Тернопільської районної державної військової адміністрації, щодо реорганізації колгоспу «Поділля» в Агрофірму «Поділля» (а.с.65).

З огляду на такі обставини, суд вважає, що спірний період, який просить зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу - 3 місяці 25 днів у колгоспі «Поділля» на посаді інженера-нормовика в 1990 році не підтверджений належними і допустимими доказами, досліджені судом архівні довідки вказують про невиконання встановленого мінімуму людино-днів у 1990 році позивачем та відсутнє нарахування заробітної плати за більш як три місяці у 1990 році (частина серпня 1990 року та за вересень-листопад 1990 року). В цій частині позовні вимоги безпідставні та до задоволення не підлягають.

Період роботи з 07.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес».

Записи трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 містять такі відомості про цей період:

запис №8, 10.11.1995, прийнятий на роботу на посаду головного спеціаліста Тернопільської філії АТ «Украгробізнес» на умовах контракту, підстава: наказ №7-к від 10.11.1995;

запис №9, 07.12.1995, переведений на посаду заступника директора по паливно-мастильних матеріалах Тернопільської філії АТ «Украгробізнес», підстава: наказ №10-к від 07.12.1995;

записи №8 та №9 скріплені підписами інспектора відділу кадрів та печаткою Філії акціонерного товариства «Украгробізнес»;

запис №10, 17.03.1997, звільнений у зв`язку з переведенням на роботу на ЗАТ «Агройл» п.5 ст.36 КЗпП України, підстава: наказ №18-к від 17.03.1997.

Запис про звільнення засвідчений підписом юрисконсульта та скріплений печаткою Спільного підприємства закритого акціонерного товариства «Украгробізнес» (а.с.58).

Відповідач період з 07.12.1995 по 17.03.1997 не зараховує до страхового стажу, оскільки запис про звільнення засвідчений відбитком печатки, в якій назва організації не відповідає назві організації, в яку заявник був прийнятий.

Фактично ОСОБА_1 прийняти в Тернопільську філію акціонерного товариства «Украгробізнес», а запис про звільнення скріплений печаткою юридичної особи Спільного підприємства закритого акціонерного товариства «Украгробізнес», при цьому вказана повна організаційно-правова форма юридичної особи.

На переконання суду, такий недолік заповнення трудової книжки не може бути підставою для неврахування спірного періоду до страхового стажу.

При цьому суд враховує вимоги до заповнення трудових книжок, які передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.27 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що вимоги до внесення записів до трудової книжки передбачені Інструкцією № 58. Заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою або керівником та скріплюються печаткою. У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у тому числі за печатки, які проставлені на записах про звільнення, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 30.09.2021 у справі №300/860/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, судом встановлено, що за даними проведеного відповідачем розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період з 11.11.1995 по 07.12.1995 27 днів, тобто 07.12.1995 вже зараховано (а.с.20). Отже, до зарахування до страхового стажу позивача підлягає період його роботи з 08.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах.

Наступні спірні періоди: з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора, з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора.

Записи трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 містять такі відомості про цей період:

запис №11, 18.03.1997, прийнятий на роботу по переводу на посаду директора Тернопільського філіалу СП ЗАТ «Агройл» згідно з протоколом засідання засновників ЗАТ «Агройл» від 10.02.1997, підстава: наказ від 18.03.1997, запис скріплений підписом генерального директора та засвідчений печаткою ЗАТ «Агройл»;

запис №12, 25.12.1998, звільнений у зв`язку з переведенням на роботу на ДП «Агройл-Т», підстава: наказ від 24.12.1998;

запис №13, 25.12.1998, прийнятий на роботу в зв`язку з переведенням на посаду директора ДП «Агройл-Т» згідно постанови зборів представників засновників ЗАТ «Агройл» від 25.12.1998, підстава: наказ від 25.12.1998;

запис №14, 27.12.2003 звільнений у зв`язку з ліквідацією ДП «Агройл-Т», підстава: наказ від 27.12.2003.

Записи з №12 по №14 трудової книжки позивача не засвідчені підписами посадових осіб, проставлені лише печатки ЗАТ «Агройл» та Дочірнього підприємства спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» (а.с.58).

Період з 18.03.1997 по 25.12.1998 та з 25.12.1998 по 31.12.2003 відповідачем не зарахований до страхового стажу через відсутність номерів наказів про прийняття та звільнення (період з 01.01.1998 року обчислено згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування).

Такі підстави для відмови зарахувати страховий стаж суд оцінює критично, позаяк такі недоліки у записах трудової книжки є несуттєвими та дають можливість територіальному органу Пенсійного фонду достеменно встановити період роботи. Вище суд вже зазначив висновок щодо необхідності зарахування до страхового стажу особи періодів, зазначених у трудовій книжці, незважаючи на окремі недоліки у записах трудової книжки, які допущені з вини адміністрації підприємства. Вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині зарахування такого періоду до страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

При цьому відповідачем зараховано частину цього періоду за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, а саме період з 01.01.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.12.2003 (а.с.20).

Відтак ГУ ПФУ в Тернопільській області безпідставно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора, з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора.

Ще один незарахований до страхового стажу позивача період з 01.04.2004 по 28.02.2007 і з 07.08.2007 по 22.10.2009 у Приватному підприємстві «Агройл-Б» на посаді директора.

Записи трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 містять такі відомості про цей період:

запис №15, 27.12.2003, прийнятий на роботу на посаду директора ПП «Агройл-Б», підстава: наказ №1 від 27.12.2003, запис засвідчений печаткою Приватного підприємства «Агройл-Б»;

запис №16, 01.03.2007, прийнятий на роботу в НВП «Еко-Буд-Ресурс» на посаду різноробочого, підстава: наказ №5 від 01.03.2007;

запис №17, 14.03.2007, згідно повідомлення № 353 від 12.03.2007 позбавлений права обіймати посади що пов`язані з ОР (організаційно-розпорядчими) та АГ (адміністративно- господарськими) функціями строком на 2 роки з 26.02.2007 до 25.02.2009 згідно ухвали апеляційного суду від 08.06.2006, підстава: наказ №6 від 14.03.2007;

запис №18, 06.08.2007 звільнений з роботи з НВП «Еко-Буд-Ресурс» за власним бажанням, підстава: наказ №10 від 06.08.2007.

Записи з №16 по №18 трудової книжки позивача скріплені підписами директора та печаткою Науково-виробничого підприємства «Еко-Буд-Ресурс» (а.с.58 зворот - 59).

За даними проведеного відповідачем розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період з 01.02.1999 по 31.12.2003 та з 01.03.2007 по 06.08.2007, з 01.01.2010 по 30.06.2010 (а.с.20).

Не зараховано до страхового стажу позивача період з 01.01.2004 (позивач у позові спірним зазначає з 01.04.2004, тому оцінка надається лише в межах заявленого у позовних вимогах періоду) по 28.02.2007 і з 07.08.2007 по 22.10.2009.

З дослідженої судом копії трудової книжки вбачається, що вона містить лише запис про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду директора Приватного підприємства «Агройл-Б» з 27.12.2003. Запис про звільнення відсутній. Наступний запис у трудовій книжці позивача після прийняття на роботу директором Приватного підприємства «Агройл-Б» вказує про нове місце роботи з 01.03.2007 у Науково-виробничому підприємстві «Еко-Буд-Ресурс», відомості про сумісництво у цей період у трудовій книжці позивача відсутні.

До позовної заяви позивач долучає копію довідки видану ним же, як головою ліквідаційної комісії Приватного підприємства «Агройл-Б», від 27.07.2023 №1 про те, що згідно наказу № 1 від 27.12.2003 ОСОБА_1 був прийняти на роботу в Приватне підприємства «Агройл-Б» на посаду директора та був звільнений з займаної посади 22.10.2009 на підставі наказу №1 від 22.10.2009 (а.с.19).

Оцінюючи ці докази та аналізуючи пенсійне законодавство, яке з 01.01.2004 визначає особливості зарахування страхового стажу лише за наявності сплати страхових внесків, суд зазначає про таке.

З 01.01.2004 набрали чинності положення Закону №1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу після 01.01.2004 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування впливає на підтвердження страхового стажу особи.

ОСОБА_1 вказує, що працював у період, який просить зарахувати до страхового стажу з 01.04.2004 по 28.02.2007 і з 07.08.2007 по 22.10.2009 директором Приватного підприємства «Агройл-Б», а тому саме він як керівник мав забезпечити своєчасне і повне нарахування та сплату страхових внесків.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо Приватного підприємства «Агройл-Б», ОСОБА_1 є єдиним засновником підприємства, був керівником з дати державної реєстрації 29.12.2003 (а.с.68).

Судом досліджено довідку форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У ній відсутні будь-які відомості про сплачені страхові внески страхувальником Приватним підприємством «Агройл-Б» за позивача з 2004 року по лютий 2007 року та з частини серпня 2007 року по 2009 рік. Крім цього у довідці форми ОК-5 за цей період відсутнє нарахування заробітної плати позивачу (а.с.42-43).

У статті 1 Закону №1058-IV наведені визначення таких термінів:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин четвертої - шостої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.

Отже, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В контексті положень статті 106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивачем не надано ні відповідачу, ні суду жодних доказів на підтвердження нарахування за спірний період заробітної плати ОСОБА_1 як директору Приватного підприємства «Агройл-Б». Оскільки у суду відсутні відомості про нарахування заробітної плати позивачу, нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду, обов`язок по забезпеченню сплати яких лежав на позивачу як керівнику та засновнику приватного підприємства, то немає підстав стверджувати про зарахування цього періоду до страхового стажу позивача, який з 01.01.2004 зараховується лише за наявності сплати страхових внесків.

Також суд ставить під сумнів можливість позивача обіймати керівну посаду у 2007-2009 роки з огляду на запис №17 його трудової книжки про позбавлення права обіймати посади що пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки з 26.02.2007 до 25.02.2009 на підставі судового рішення (ухвали апеляційного суду від 08.06.2006).

Відтак, позовні вимоги в частині відмови відповідача зарахувати роботу з 01.04.2004 по 28.02.2007 і з 07.08.2007 по 22.10.2009 у Приватному підприємстві «Агройл-Б» на посаді директора до страхового стажу ОСОБА_1 є необгрунтованими та безпідставними, до задоволення не підлягають.

Ще один період, заявлений у позовних вимогах, з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник». Відмова відповідача включити його до страхового стажу мотивована відсутністю сплати страхових внесків.

Записи у трудовій книжці позивача за цей період відсутні.

З відомостей довідки форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2015, 2020, 2021 роки вбачається, що Приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» нараховувалася заробітна плата позивачу, проте страхові внески не сплачувалися.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» таке перебуває у стані припинення з 10.06.2021 на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (а.с.68).

У цій ситуації, на відміну від попереднього періоду, заробітна плата позивачу нараховувалася, проте відсутні відомості про сплату страхових внесків страхувальником Приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» як роботодавцем за свого працівника (застраховану особу).

Вище наведені положення Закону №1058-IV стосовно того, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту правових норм, які регламентують порядок сплати страхових внесків, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Щодо цього випадку суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже, оскільки період роботи позивача у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник» з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 не зарахований фактично через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України у кожному з місяців спірного періоду за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, при фактичному нарахуванні заробітної плати, то з огляду на наведені вище висновки суду, такий підлягає до зарахування повністю до страхового стажу ОСОБА_1 . У цій частині позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, цей спірний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 08.08.2023 №65 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню у частині відмови зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи:

з 08.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах,

з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора,

з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора,

з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник»;

Також наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача ці періоди його трудової діяльності.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 26.06.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення на час звернення за призначенням пенсії стаж для визначення права на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 становить 27 років 01 місяць 23 дні, при цьому страховий стаж становить 26 років 09 місяців 13 днів.

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають частково спірні періоди, зокрема з 08.12.1995 по 17.03.1997, з 18.03.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 30 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку страхового стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 01.08.2023 про призначення пенсії за віком.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 26.06.2023, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач звернувся за пенсією до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії (01.08.2023).

Оскільки саме ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснювало розгляд заяви позивача та приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, тому у цій справі такий відповідач є належним та має відповідати за позовними вимогами.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення йому з 26.06.2023 пенсії за віком після зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії, вище зазначених періодів роботи ОСОБА_1 .

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, при прийнятті оскаржуваного рішення в частині, яка визнана протиправною та скасована судом.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 13.10.2023 (а.с.29).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.08.2023 №65 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у частині відмови зарахувати до його страхового стажу наступні періоди роботи: з 08.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах, з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора, з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора, з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи: з 08.12.1995 по 17.03.1997 у Спільному підприємстві закритому акціонерному товаристві «Украгробізнес» на посаді заступника директора по паливо-мастильних матеріалах, з 18.03.1997 по 31.12.1997 у Закритому акціонерному товаристві «Агройл» на посаді директора, з 01.01.1999 по 28.02.1999 у Дочірньому підприємстві спільного підприємства з іноземною інвестицією «Агройл-Т» на посаді директора, з 02.02.2015 по 31.12.2015 і з 25.02.2020 по 23.04.2021 у Приватному підприємстві «Тернопільська фірма «Будівельник».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2023 про призначення з 26.06.2023 пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 грудня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.