Справа № 280/6714/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 грудня 2023 року Справа № 280/6714/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, м. Фастів вул. Саєнко Андрія б.10, ЄДРПОУ 2933548), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ). про визнання дій протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі по тексту відповідач), про визнання дій протиправним та скасування рішення в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонд) України у Київській області від 27.07.2023 № 2 - про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з дня звернення за її призначенням, а саме з 20.07.2023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він 20.07.2023 маючи необхідні пільговий та загальний трудовий стаж, досягнувши 52 років, звернувся до Головного Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), п. 1 частини другої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час подання заяви про призначення пенсії ним було надано Трудову книжку, довідку Державного ізотопного виробничо - технологічного підприємства «Укрметалургізотоп» від 08.07.2004, Довідку АТ «Запорізький виробничий Алюмінієвий комбінат» від 24.11.2020 № 143. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 № 62 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з тих підстав, що «пільговий стаж не підтверджено, відсутня довідка встановленого зразку». При цьому Відповідач визначив його загальний (страховий) стаж - 35 років 10 місяців 5 днів. Зазначені доводи відповідача в його листі-відмові в виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки він вважає незаконними. Тому, змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відтак оскаржувану відмову вважає протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/7755/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 25 серпня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Також, залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, код )

Третьої особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 07.09.2023 через «Електронний суд» суду надано письмові пояснення щодо викладених позовних вимог, де зазначено наступне. З позовними вимогами вони не згодні в повному обсязі, так як ними не вчинялись жодні протиправні дії чи бездіяльності стосовно не призначення пенсії позивачу, вважають, що саме відповідач має завершити процедуру призначення позивачу пенсії. Щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то дійсно позивач звернувся до відповідача з заявою від 20.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Розглянувши заяву та надані документи, відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача складає 35 років 10 місяців 5 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 не підтверджено, оскільки відсутня довідка встановленого зразку. Також зазначено, що згідно наданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії ним не було надано довідку № 143 від 24.11.2020, а саме за період роботи з 01.12.2006 по 30.09.2007; з 01.10.2007 по 17.12.2007. В такому випадку, зарахувати даний стаж у відповідача не було можливості. Враховуючи викладені обставини, просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем 18.09.2023 за вх. № 41435 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Пенсії за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсійного забезпечення, що передбачає можливість призначення пенсії за віком до настання загальновстановленого пенсійного віку залежно від наявності особливих юридичних фактів. Пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) становить 50 років. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначенця пенсії за віком на пільгових умовах від 20.07.2023. Заява Позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 за № 62 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не набув необхідного пільгового стажу. Вік Позивача становить 52 роки 09 місяців. Відповідно до результатів розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж Позивача становить 35 років 10 місяців 05 днів. Пільговий стаж не підтверджено, оскільки відсутня довідка встановленою зразка. Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383. Згідно п. 3 даного Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позовні вимоги є протиправними та такими о не підлягають задоволенню. Прийняте Рішення, не суперечить законодавчо закріпленій процедурі його прийняття, що узгоджується з нормами спеціального законодавства, та врегульовує спірні відноси. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 15 лютого 2000 року, одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера. Копії документів додані до матеріалів справи.

Трудова книжка НОМЕР_3 ОСОБА_1 містить в собі записи про його трудову діяльність з 25.11.1988 року.

Запорізький завод «Радіоприлад» : запис № 1 - 25.11.1988 «Прийняти на виробничу практику в цех 046 монтажником радіоелектронної апаратури та приборів 2 розряд (підстава Наказ № 1829 від 25.11.1988); запис № 2 - 03.05.1989 Звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (підставою є Наказ № 639 від 04.05.1989);

Запорізький технікум електронних приладів: запис № 3 01.09.1985 по 30.06.1989 навчання в Запорізькому технікумі електронних приладів (підстави Наказ № 93 від 26.08.1985 та Наказ № 96 від 30.03.1989);

Завод «Гравітон» : записи № 4 -5 з 10.08.1989 по 19.12.1989 працював наладчиком технологічного обладнання за 4 розрядом в цеху № 1 (підстави Наказ № 659 від 10.08.1989, Наказ № 776 від 19.12.1989);

Запис № 6 з 20.12.1989 по 11.08.1990 служба в Радянській армії (підстава в/б НК № 5187090);

Запорізький завод «Радіоприлад»: записи № 7-11 з 26.12.1990 працював в цеху 033 слюсарем ремонтником 4 розряду, з 17.12.1991- електромонтером ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду, з 14.09.1993 - присвоєно 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, з 01.03.1994 - у зв`язку зі зміною структури керування підприємством переміщений до Цеху 035 електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду, 30.01.1995 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підставами є : Наказ № 1723 від 26.12.1990, Наказ № 3 від 08.01.1992, Наказ № 13 від 24.01.1994, Наказ № 135 від 15.02.1994, Наказ № 84 від 31.01.1995);

Базове ізотопне виробничо-технічне підприємство «УКРМЕТАЛУРГІЗОТОП»: записи № 12-14 з 20.03.1995 прийнятий слюсарем КВПіА 5 розряду дільниці№3, 10.10.1996 присвоєний 6 розряд слюсаря з КВПіА, 07.06.2004 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підстави Наказ № 40-к від 31.03.1995, Наказ № 49к від 15.10.1996, Наказ № 41к від 07.06.2004);

ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»: записи № 15-19 з 11.06.2004 прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду на дільницю з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів загальних цехів центральної заводської лабораторії КВП і А, 01.08.2005 - зі зміною штатного розпису переведений електромонтером з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів в загальних цехах 6 розряд дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів відділу технічного обслуговування і ремонту електрообладнання центральної заводської лабораторії КВП і автоматики, 01.12.2006 переведений електромонтером з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів в загальних цехах 6 розряд дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів відділу охорони навколишнього середовища, служби радіаційної безпеки, 01.10.2007 у зв`язку зі змінами у штатному розписі переміщений електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання в загальних цехах комбінату дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів центральної заводської лабораторії дирекції з екології, 17.12.2007 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (підставами є: Наказ № 490к від 10.06.2004; Наказ № 162 від 22.07.2005; Наказ № 980к від 07.12.2006; Наказ № 32/к від 01.10.2007; Наказ № 02-3114/к від 17.12.2007);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ - ПЕРЕТВОРЮВАЧ»: записи № 20-24 - 21.02.2008 прийнятий до бюро метрології наладчиком контрольно-вимірювальних приладів і автоматики шостого розряду, 21.04.2008 переведений у цьому ж бюро інспектором з метрології першої категорії, 22.10.2009 призначений виконуючим обов`язки начальника бюро метрології, 08.06.2010 переведений на посаду інспектора з метрології першої категорії цього ж бюро, 15.10.2013 - звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (підставами є Наказ № 108 від 21.02.2008, Наказ № 224 від 18.04.2008, Наказ № 369 від 26.10.2009, Наказ № 215 від 08.06.2010, Наказ № 256 від 15.10.2013);

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ»: записи № 24-25 12.08.2014 прийнятий слюсарем КВПіА бюро КВПіА служби головного механіка на виробництво мінроводних напоїв, 19.08.2019 звільнено з роботи у зв`язку з переведенням за його згодою на ТОВ «ГСГ» п. 5 ст. 36 КЗпП України (підставами є Наказ № 98 від 12.08.2014, Наказ № 458-к від 19.07.2019);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СНІРІТС ГРУП» записи 26-27 20.07.2019 прийнятий на посаду слюсар КВП і А бюро КВП іА виробництва лікеро-горілчаних напоїв в порядку переведення з ТОВ «УДК», 11.09.2020 - переведено на посаду старший слюсар з контрольно - вимірювальних приладів і автоматики бюро КВП і А (служба головного механіка) виробництва лікеро-горілчаних напоїв ( підстави Наказ№400-к від 20.07.2019, Наказ № 161-к від 09.09.2020) копія документу міститься в матеріалах справи.

Відповідно до посвідчення № б/н виданого 16.02.1999 ОСОБА_1 займав на дільниці № 3 посаду слюсар КВПіА. Копія документу міститься в матеріалах справи.

Довідкою № 11 від 08.07.2004 Державного Ізотопного виробничо-технічного підприємства «УКРМЕТАЛУРГІЗОТОП» засвідчено, що ОСОБА_1 з 11.05.1995 по 07.06.2004 працював слюсарем по КВП і А та постійно та безпосередньо протягом повного робочого дня був зайнятий на роботах з радіоактивними речовинами активністю на робочому місці у кількості еквівалентному з радіо токсичності вище 10 міллікюри радія 226, передбачених Списком № 1, розділом ХХІІ підрозділом 1, індексом 22.1-1б, затвердженими постановою Кабінету міністрів України № 36 від 16.01.2003. Атестація робочих місць була проведена у 2004 році Наказ про атестацію № 42 від 20.04.2004, затверджений Головним державним інспектором з праці Просандевим А.І., до довідки додані копія наказу та документи проведення атестації робочих місць. Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.

Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 142 від 24.11.2020 Акціонерним товариством «Запорізький виробничий Алюмінієвий комбінат» засвідчено, що за період роботи на підприємстві з 01.12.2006 по 17.12.2007 ОСОБА_1 займав посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання основних цехів комбінату, що передбачено Списком № 1 розділу ХХІІ, розділ І, позиція 22.1б, код 7241.1. Копія довідки міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_1 20.07.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначенця пенсії за віком на пільгових умовах. Його заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 за № 62 прийнято рішення, яким «відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу.

Вік Позивача становить 52 роки 09 місяців.

Страховий стаж особи становить 35 років 10 місяців 05 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Пільговий стаж не підтверджено, відсутня довідка встановленою зразка.

Працює.

Право на пенсійну виплату за наявного страхового та пільгового стажу набуде 17.10.2030.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Відповідно до статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах може бути оскаржене згідно чинного законодавства.». Копія рішення долучена позивачем до в матеріалів справи.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та з вимогою вчинити певні дії, звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно -правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, передбаченої Списком № 1 (у даному випадку), та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах і досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 10.12.2020 у справі № 372/403/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Суд провівши аналіз наведених норм, приходить до висновку про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з абз.1, 3 п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого - то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Відповідно до абз. 4, 5 п. 2.14 Інструкції № 58 якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 25.11.1988, позивач:

Запорізький завод «Радіоприлад» : запис № 1 25.11.1988 «Прийняти на виробничу практику в цех 046 монтажником радіоелектронної апаратури та приборів 2 розряд (підстава Наказ № 1829 від 25.11.1988); запис № 2 - 03.05.1989 Звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (підставою є Наказ № 639 від 04.05.1989);

Запорізький технікум електронних приладів: запис № 3 01.09.1985 по 30.06.1989 навчання в Запорізькому технікумі електронних приладів (підстави Наказ № 93 від 26.08.1985 та Наказ № 96 від 30.03.1989);

Завод «Гравітон» : записи № 4 - 5 з 10.08.1989 по 19.12.1989 працював наладчиком технологічного обладнання за 4 розрядом в цеху № 1 (підстави Наказ № 659 від 10.08.1989, Наказ № 776 від 19.12.1989);

Запис № 6 з 20.12.1989 по 11.08.1990 служба в Радянській армії (підстава в/б НК № 5187090);

Запорізький завод «Радіоприлад»: записи № 7-11 з 26.12.1990 працював в цеху 033 слюсарем ремонтником4 розряду, з 17.12.1991-електромонтером ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду, з 14.09.1993 - присвоєно 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, з 01.03.1994 - у зв`язку зі зміною структури керування підприємством переміщений до Цеху 035 електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду, 30.01.1995 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підставами є : Наказ № 1723 від 26.12.1990, Наказ № 3 від 08.01.1992, Наказ № 13 від 24.01.1994, Наказ № 135 від 15.02.1994, Наказ № 84 від 31.01.1995);

Базове ізотопне виробничо-технічне підприємство «УКРМЕТАЛУРГІЗОТОП»: записи № 12-14 з 20.03.1995 прийнятий слюсарем КВП і А 5 розряду дільниці № 3, 10.10.1996 присвоєний 6 розряд слюсаря з КВП і А, 07.06.2004 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підстави Наказ № 40-к від 31.03.1995, Наказ № 49к від 15.10.1996, Наказ № 41к від 07.06.2004);

ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»: записи № 15-19 з 11.06.2004 прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду на дільницю з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів загальних цехів центральної заводської лабораторії КВП і А, 01.08.2005 - зі зміною штатного розпису переведений електромонтером з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів в загальних цехах 6 розряд дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів відділу технічного обслуговування і ремонту електрообладнання центральної заводської лабораторії КВП і автоматики, 01.12.2006 переведений електромонтером з ремонту та обслуговування радіоізотопних приладів в загальних цехах 6 розряд дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів відділу охорони навколишнього середовища, служби радіаційної безпеки, 01.10.2007 у зв`язку зі змінами у штатному розписі переміщений електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання в загальних цехах комбінату дільниці з ремонту й технічному обслуговуванню радіоізотопних приладів центральної заводської лабораторії дирекції з екології, 17.12.2007 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (підставами є: Наказ № 490к від 10.06.2004; Наказ № 162 від 22.07.2005; Наказ № 980к від 07.12.2006; Наказ № 32/к від 01.10.2007; Наказ № 02-3114/к від 17.12.2007);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ-ПЕРЕТВОРЮВАЧ»: записи № 20-24- 21.02.2008 прийнятий до бюро метрології наладчиком контрольно-вимірювальних приладів і автоматики шостого розряду, 21.04.2008 переведений у цьому ж бюро інспектором з метрології першої категорії, 22.10.2009 призначений виконуючим обов`язки начальника бюро метрології, 08.06.2010 переведений на посаду інспектора з метрології першої категорії цього ж бюро, 15.10.2013 - звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (підставами є Наказ № 108 від 21.02.2008, Наказ № 224 від 18.04.2008, Наказ № 369 від 26.10.2009, Наказ № 215 від 08.06.2010, Наказ № 256 від 15.10.2013);

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ»: записи № 24-25 12.08.2014 прийнятий слюсарем КВП і А бюро КВП і А служби головного механіка на виробництво мінроводних напоїв, 19.08.2019 звільнено з роботи у зв`язку з переведенням за його згодою на ТОВ «ГСГ» п. 5 ст. 36 КЗпП України (підставами є Наказ № 98 від 12.08.2014, Наказ № 458-к від 19.07.2019);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СНІРІТС ГРУП» записи 26-27 20.07.2019 прийнятий на посаду слюсар КВП і А бюро КВП і А виробництва лікеро -горілчаних напоїв в порядку переведення з ТОВ «УДК», 11.09.2020 - переведено на посаду старший слюсар з контрольно- вимірювальних приладів і автоматики бюро КВП і А (служба головного механіка) виробництва лікеро-горілчаних напоїв (підстави Наказ № 400-к від 20.07.2019, Наказ № 161-к від 09.09.2020).

Вказані записи та відмітки у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців.

Записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 36 від 16.01.2003, професії за яким був працевлаштований позивач до Списку 1: Розділу ХХІІ «Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм», підрозділу 1 «Роботи на підприємствах, у науково - дослідних інститутах, лабораторіях, конструкторських і дослідно - конструкторських організаціях і медичних установах», індекс 22.1-1б «працівники, зайняті на роботах з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіо токсичністю кількістю радіоактивних речовин, а також ремонтом устаткування в цих умовах» зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідними записами трудової книжки позивача підтверджено факт роботи позивача у спірні періоди на посадах (на роботах), що відносяться до Списку № 1, які є атестованими за умовами праці та надають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Разом з тим, довідками від 08.07.2004 № 11, та від 24.11.2020 № 143 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданими ДП Виробничо-технічне підприємство «УКРМЕТАЛУРГІЗОТОП» та АТ «Запорізький виробничий Алюмінієвий комбінат», підтверджено пільговий стаж роботи позивача за періоди:

- з 11.05.1995 по 07.06.2004 тобто 9 років 00 місяців 26 днів слюсарем КВП і А що передбачено Списком № 1 розділ ХХІІ підрозділ 1, індекс 22.1-1б на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003;

- з 01.12.2006 по 30.09.2007 тобто 00 років 09 місяців 29 днів електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання основних цехів комбінату , що передбачено Списком № 1 розділу ХХІІ, підрозділу 1, позиція 22.1-1б, код професії 7241.1;

- з 01.10.2007 по 17.12.2007 тобто 00 років 02 місяці 6 днів електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання основних цехів комбінату , що передбачено Списком № 1 розділу ХХІІ, підрозділу 1, позиція 22.1-1б, код професії 7241.1.

Крім цього обидві довідки підтверджують факт проведення атестацій робочих місць на яких працював позивачем із зазначенням наказів та розпоряджень, та навіть наявних їх в якості додатків до довідки.

І хоч, Відповідачем відмовлено Позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, при цьому, суд зазначає, що відповідач зазначив у оскаржуваному рішенні, що за наданими документами позивачем до заяви від 20.07.2023 до страхового стажу зараховані всі періоди його трудової діяльності.

Вказані доводи відповідача суд оцінює критично та відхиляє їх, виходячи з вищевикладеного та зазначає, що відповідачем не взято до уваги записи трудової книжки та відомості уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи позивача за Списком № 1.

Тому, за встановлених обставин, суд доходить висновку про безпідставне неврахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи за Списком № 1 останнього.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 № 262, у зв`язку із чим, останнє підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дня звернення за її призначенням, а саме з 20.07.2023, суд зазначає наступне.

Виконання рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача періоду роботи за відомостями трудової книжки та уточнюючих довідок потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового та пільгового стажу.

При цьому, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань та суд не обраховує дійсний загальний стаж позивача.

Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Тобто, повноважним органом для призначення, нарахування та виплати пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового (пільгового)стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 20.07.2023 з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дня звернення за її призначенням, а саме з 20.07.2023, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003) вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь - якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій відповідача на відповідність наведеним вище критеріям, суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1 073,60 грн.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 536,80 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів вул. Саєнко Андрія, б. 10, код ЄДРПОУ 2933548), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, ) про визнання дій протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 № 2 - про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 06 грудня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький