Справа № 200/17276/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 грудня 2023 року Справа №200/17276/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 року по 01.12.2004 року, 16.02.2005 року по 10.05.2005 року, з 02.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 року, з 15.09.2007 року по 20.03.2009 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, незараховуючи до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 року по 01.12.2004 року, 16.02.2005 року по 10.05.2005 року, з 02.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 року, з 15.09.2007 року по 20.03.2009 року позивачу, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що спірне питання вже розглядалось судом у справі № 200/7321/20-а, однак відповідач висновки суду у відповідній частині не врахував, тому позивач повторно звертається до суду з метою спонукання відповідача до вчинення певних дій, необхідність яких вже визначена судом раніше.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив та заяву про розгляд без його участі не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі №200/7321/20-а адміністративний позов

ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволений. Визнане протиправним та скасоване рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 77 від 12 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком», та № 79 від 15 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язане повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06 травня 2020 року, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо застосування під час вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії, норм пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

У вказаному рішенні судом встановлена протиправність дій щодо незарахування до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 року по 01.12.2004 року, 16.02.2005 року по 10.05.2005 року, з 02.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 року, з 15.09.2007 року по 20.03.2009 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2-3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

З аналізу предмету позову у справі, що розглядається, вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду з даними позовними вимогами стала незгода позивача з бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі №200/7321/20-а, що також не заперечується позивачем.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 року по 01.12.2004 року, 16.02.2005 року по 10.05.2005 року, з 02.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 року, з 15.09.2007 року по 20.03.2009 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії

- є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі №200/7321/20-а.

Тобто, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм норми Кодексу адміністративного судочинства України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 03 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18, від 21.12.2020 по справі № 440/1810/19.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 року по 01.12.2004 року, 16.02.2005 року по 10.05.2005 року, з 02.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 року, з 15.09.2007 року по 20.03.2009 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Давиденко