Справа № 351/558/23
Суддя: СОБКО В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/558/23
Номер провадження №2-а/351/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі: секретаря - Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині справу за адміністративним позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петричка О.Є.,який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 21.02.2023 р. керуючи т/з у с. Оршівці по трасі Н-10, ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими, які винесли постанову серії ЕАС № 6576417 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклали на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 20 400 грн., не зважаючи на те, що ОСОБА_1 пред`являв їм тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії DT № 253086.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

01.02.2023 року постановою Снятинського районного суду по справі № 351/1854/22, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як було повідомлено ОСОБА_1 , у зв`язку із навантаженістю суду, постанову йому в той день вручити не можуть, та що направлять її поштою, або вручать особисто, якщо він прийде в інший день.

Маючи на руках тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 , термін дії якого закінчується 18.03.2022 року, та знаючи про право на оскарження постанови суду, після її отримання, ОСОБА_1 вважав, що має право керувати транспортними засобами.

Крім того, 01.03.2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Снятинського районного суду по справі № 351/1854/22 від 01.02.2023 року, а тому, на той день, дана постанова ще не набрала законної сили. Відповідно і ОСОБА_1 не може вважатись таким, що позбавлений права керування транспортними засобами, а тому і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного представник позивача просить суд скасувати постанову серії ЕАС № 6576417 винесену 21.02.2023 року, лейтенантом поліції ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Снятинського районного суду від 03.03.2023 року відкрито загальне провадження по справі.

23.03.2023 року згідно ухвали суду справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву в якій просив судове засідання по даній справі проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області через канцелярію суду Вх.№2602 від 04.04.2023 року подав відзив по справі в якому зазначив, що позивачу було відомо про постанову суду першої інстанції від 01.02.2023 року та те, що його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керуванням транспортним засобом терміном на 1 рік.

Законність дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржувальної постанови також підтверджується наявними відеозаписами, із назвою export-d9wz9, із нагрудних камер поліцейських. Так, винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є законним рішенням поліцейського, так як останній дійсно керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування та вважає, що законні підстави для скасування рішення про притягнення до відповідальності позивача за ч.4 ст.126 КУпАП відсутні.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просив у задоволені вимог позивача відмовити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.9 вищезгаданого Кодексу, якщо немає перешкод для розгляду справи у удовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися в судове засідання, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 21.02.2023 року працівниками Управління патрульної поліції у Чернівецькій області було винесено постанову серії ЕАС №6576417 про накладення на ОСОБА_1 (позивача по справі) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови, 21.02.2023 р. керуючи т/з у с. Оршівці по трасі Н-10, ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими на вимогу останній пред`явити водійське посвідчення позивач надав їм тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_1 , однак незважаючи на пред`явленням ОСОБА_3 тимчасового талону поліцейський склав на останнього постанову про керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування таким Снятинським районним судом Івано-Франківської області від 01.02.2022 року строком на один рік, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Диспозиція частини 4 статті 126 КАС України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 8.1.А ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так суд враховує, що станом на момент винесення постанови 21.02.2023 року позивач був обізнаний про винесення відносно нього постанови Снятинським районним судом Івано-Франківської області від 01.02.2023 року про позбавлення права керування транспортними засобами. Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови. Однак ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову, тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП на час зупинення поліцейськими, а саме 21.02.2023 року.

Відповідно до ст.251 КАС України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача окрім заперечення по справі не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Окрім того у позивача був тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії DT № 253086, термін дії якого закінчується 18.03.2022 року.

Також суд звертає увагу і на те, що позивачем 01.03.2023 року була подана апеляційна скарга на постанову Снятинського районного суду від 01.02.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка на час зупинення поліцейськими, ОСОБА_1 , а саме 21.02.2023 року.

Згідно із ч.1,4 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 31/1 цього Кодексу. Апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Із вищезазначеної статті КУпАП вбачається, що оскільки ОСОБА_1 у відповідний термін була подана апеляційна скарга на постанову Снятинського районного суду від 01.02.2023 року, то така постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або після того як суд апеляційної інстанції постановить відповідне рішення по ній.

Як вбачається із матеріалів справи та диску з відеозаписами, із назвою export-d9wz9, із нагрудних камер поліцейських, які представник відповідача подав разом із своїм запереченням 21.02.2023 року патрульним поліцейським було зупинено ОСОБА_1 та складено на останнього постанову за ч.4 ст.126 КУпАП з накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 20400 грн. Однак поліцейським не взято до уваги той факт, що позивачем подано апеляційну скаргу на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2023 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, і яка на день зупинення ОСОБА_1 , а саме станом на 21.02.2023 року ще не набрала законної сили, відповідно санкція статті яка передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом один рік на день зупинки ОСОБА_1 не могло бути застосовано, оскільки апеляційна скарга по даній справі ще не була розглянута апеляційною інстанцією.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КАС України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу Україна про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАС № 6576417 від 21.02.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст.286 КАС України - закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2,6,10,19, 139, 205,241-246,255,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251,288,289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6576417 винесену 21.02.2023 року, лейтенантом поліції Коваль Денисом Володимировичем, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності зач.4 ст.126 КУпАП.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО