Справа № 560/9819/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9819/23
РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.

за участю:секретаря судового засідання Коваль Д.Л. представника позивача Томашевської О.А. представника відповідача Бровчука М.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому, враховуючи заяву позивача про зміну предмету позову, просить:

1. Визнати протиправним дії та бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (службова недбалість) щодо порушення порядку проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 .

2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України матеріальну шкоду на користь військовослужбовця полковника ОСОБА_1 в розмірі 53181,72 грн.

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України моральну шкоду на користь військовослужбовця полковника ОСОБА_1 в розмірі 260 000,00 грн.

4. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України витрати на правову допомогу на користь військовослужбовця полковника ОСОБА_1 в розмірі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.11.2022 у полковника ОСОБА_1 в межах проведення службового розслідування було відібрано пояснення майором ОСОБА_2 щодо втрати військового майна ротою спеціальних дій. При цьому майором ОСОБА_2 не було доведено до відома полковнику ОСОБА_1 , що службове розслідування проводиться щодо втрати саме ним військового майна. Вказаний факт унеможливив надання пояснень, документів, які стосуються службового розслідування.

Крім того, при винесенні наказу №851 від 03.11.2022 «Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій» порушено норми Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України. В наказі не вказана особа, стосовно якої проводилось службове розслідування. Проте службове розслідування проводились виключно стосовно полковника ОСОБА_1 , який під час його проведення не перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами службового розслідування.

Командир військової частини не забезпечив видання інших розпорядчих документів (наказів, розпоряджень або вказівок щодо забезпечення збору військового майна та для забезпечення об`єктивного проведення службового розслідування); виніс наказ №610 від 30.12.2022 про результати службового розслідування, проведеного необ`єктивно та неповно; виніс накази № 629 від 31.12.2022; № 99 від 24.02.2023; №315 від 03.07.2023, які не відповідають отриманим результатам та діям, вчиненим під час проведення службового розслідування та оформленим актом службового розслідування від 30.12.2023.

При цьому в матеріалах службового розслідування відсутній перелік конкретних вжитих заходів, спрямованих на повернення військового майна та відсутнє чітко визначене коло посадових осіб, яким було доручено проведення заходів, спрямованих на пошук та повернення втраченого військового майна.

В процесі проведення службового розслідування було зібрано письмові пояснення осіб, які були залучені до руху опору, які були зібрані полковником ОСОБА_1 та які долучені до матеріалів справи.

Протиправними діями та бездіяльністю під час проведення службового розслідування полковнику ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди. ОСОБА_1 змушений був провести ряд дій, пов`язаних з доведенням необ`єктивності службового розслідування, для захисту свого законного інтересу, в зв`язку з можливим притягненням його до відповідальності.

Матеріальна шкода полягає у витратах військовослужбовця на оренду транспортних засобів, витрат на пальне та складає:

- оренда автомобіля згідно договору оренди від 01.07.2022 - 4000,00 грн.

- витрати на пальне згідно чеку - 780,00 грн.

- оренда автомобіля згідно договору оренди від 01.02.2023 року - 14000,00 грн.

- витрати на пальне згідно чеків - 34 401,72 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди становить: 4000,00+780,00+14000,00+34401,72=53181,72 грн.

Моральну шкоду позивач оцінює в 260 000,00 грн. Вказує, що психологічне напруження, приниження честі та гідності військовослужбовця, незручності, що виникли внаслідок протиправних дій та бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , потягли вагомі наслідки у вигляді погіршення здоров`я.

Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що службове розслідування проводилось з метою встановлення обставин втрати військового майна, зокрема зброї та боєприпасів і причетних до цього військовослужбовців.

Оскільки військовослужбовець полковник ОСОБА_1 не був підлеглим командира військової частини НОМЕР_1 , тому службове розслідування щодо нього не призначалось і не проводилось. Водночас, полковник ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 №55 направлений у військову частину НОМЕР_1 в оперативне підпорядкування з метою організації руху опору.

Тобто, службове розслідування проводилось за період, коли полковник ОСОБА_1 перебував у підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідаючи за організацію руху опору, він повинен був достовірно володіти відомостями, - коли, кому і яке саме озброєння видане, де використовувалося, та причини неповернення зброї та боєприпасів у військову частину НОМЕР_1 .

Положеннями Порядку не передбачено, що рішення про призначення службового розслідування та відповідний акт службового розслідування повинні в обов`язковому порядку доводитися до відома відповідних військовослужбовців, а в даному випадку до позивача, оскільки службове розслідування проводилося за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій.

Орендна плата за автомобілі та витрати на пальне не мають будь-якого відношення до в/ч НОМЕР_1 і такі витрати не можуть бути покладені на військову частину, оскільки відсутні будь-які правові підстави для такого твердження.

Також не підлягає задоволенню позовна заява про стягненню моральної шкоди з військової частини НОМЕР_1 , оскільки будь-яких протиправних дій щодо військовослужбовця ОСОБА_1 не вчинено.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, зокрема, що наказом не було однозначно визначено коло посадових осіб та їх обов`язків, яким було доручено проведення службового розслідування, та не було вказано військовослужбовця, стосовно якого воно проводиться. Цим було порушено п.3, 5 Розділу III Порядку проведення службового розслідування.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що метою службового розслідування було з`ясування причин та умов втрати військового майна і озброєння. За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування, який є лише носієм певної інформації. Водночас, обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Ухвалою суду від 20.11.2023 закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Полковник ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 №55 був направлений у військову частину НОМЕР_1 в оперативне підпорядкування з метою організації руху опору.

Відповідно до витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 , начальник інформаційно-аналітичного управління штабу військової частини НОМЕР_2 , прибув до військової частини НОМЕР_1 для організації руху опору 10.03.2022. Вибув 11.03.2022. У подальшому прибув 30.03.2022 та вибув 30.03.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2022 № 851 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій", призначено в період з 03 листопада по 02 грудня 2022 року проведення розслідування щодо втрати військового майна та озброєння особового складу роти спеціальних дій.

У наказі зазначено, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №27т від 10.03.2022, було здійснено видачу зброї, боєприпасів, інженерних боєприпасів, засобів підриву зі складу військової частини НОМЕР_1 для організації руху опору та протидії агресії зі сторони рф на встановлених напрямках. В період з 10 березня по 30 вересня 2022 особовий склад роти спеціальних дій виконував бойові завдання в районі виконання завдань. В результаті виконання завдань було втрачено військове майно та озброєння особового складу роти спеціальних дій.

Пунктом 2 Наказу №851 було доручено проведення розслідування начальнику служби внутрішньої безпеки майору ОСОБА_2 .

У пункті 5 Наказу №851 зазначено - комісії провести службове розслідування, скласти та подати встановленим порядком акт проведення службового розслідування для прийняття рішення в термін до 17.00 02.12.2022.

Прийняттю наказу передував рапорт командира роти спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 03.11.2022 №7737 щодо неповернення частини військового майна.

30.12.2022 складено акт службового розслідування.

В акті зазначено, що в зв`язку із повномасштабним вторгненням на територію України та збройною агресією з боку російської федерації згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 №55 до військової частини НОМЕР_1 було відряджено начальника інформаційно-аналітичного управління штабу військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 для організації руху опору.

У відповідності до бойового розпорядження командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №331/20/6/12 т-н від 21.02.2022 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №ЗТ від 23.02.2022, №27Т від 10.03.2022, було здійснено видачу зброї, боєприпасів, інженерних боєприпасів, засобів підриву зі складу РАО військової частини НОМЕР_1 для організації руху опору та протидії агресії зі сторони рф на встановлених напрямках. Згідно накладних на видавання військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння та інженерної служби військової частини НОМЕР_1 військове майно отримував полковник ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_2 ), який не повернув зброю, боєприпаси, інженерні боєприпаси, засоби підриву та не надав документів про їх списання.

В акті вказані пояснення ОСОБА_1 та інших осіб.

Також зазначено, що старший офіцер відділення взаємодії оперативного управління військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 :

- в порушення пункту 1.3 наказу Головнокомандувача ЗС України від 18.08.2020 №116 допустив безконтрольну видачу майна без оформлення відповідних документів;

- в порушення пункту 6 розділу II та статті 53 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 здійснив безконтрольне видачу військового майна залученим особам руху опору без оформлення відповідних документів;

- в порушення абзацу 8 статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не здійснив належного контролю за забезпеченням надійної охорони за ввіреним озброєнням;

- в порушення абзацу 2 пункту 3.2.41 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, не виконав затверджених правил видавання майна та допустив його нестачу;

- в порушення абзацу 7 статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не здійснив належного контролю за охороною та зберіганням отриманого ним майна.

Завдані державі збитки на загальну суму 1 724 679,54 гривень (з урахуванням кратності - 17 246 795,40 гривень), виражені у втраті майна віднесено на рахунок винної посадової особи військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 .

Акт підписано начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 .

На підставі акту службового розслідування 30.12.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ №610 "Про результати службового розслідування за фактом втрати військового майна". Вказаним наказом збитки, завдані державі на загальну суму 1 724 679,54 грн. (з урахуванням кратності 17 246 795,40 грн.), виражені у втраті майна вирішено віднести на рахунок винної посадової особи військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 .

У подальшому командиром військової частини НОМЕР_1 були винесені накази №629 від 31.12.2022 та від 24.02.2023 №99, про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2022 №610 (зокрема, щодо суми збитків).

Наказом командира частини НОМЕР_1 №315 від 03.07.2023 наказ командира №610 від 30.12.2022 змінено, а саме виключено висновок про те, що військове майно отримував та не повернув полковник ОСОБА_1 та зазначено, що завдані державі збитки буде віднесено на рахунок винних осіб після їх встановлення. Слова "полковником ОСОБА_1 " виключено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку зазначено, що службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно п.3 розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Порядку службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

У спірному випадку службове розслідування проведено посадовою особою відповідача, якій це було доручено у п.2 Наказу №851.

Зазначення у п. 5 Наказу №851 про проведення службового розслідування комісією не спростовує проведення такого уповноваженою особою. Крім того, голова та члени комісії з проведення службового розслідування наказом не визначались, тому єдиною уповноваженою особою був лише майор ОСОБА_2 .

Тому у цій частині доводи позивача є безпідставними.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Згідно ст.36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Згідно зі ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Позивач вказує, що відповідач не забезпечив видання інших розпорядчих документів (наказів, розпоряджень або вказівок щодо забезпечення збору військового майна та для забезпечення об`єктивного проведення службового розслідування); виніс наказ №610 від 30.12.2022 про результати службового розслідування, проведеного необ`єктивно та неповно.

Так, згідно з п.1 розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Однак суд зазначає, що прийняття рішень під час проведення службового розслідування належить до дискреційних повноважень уповноваженої посадової особи.

Законодавство не визначає конкретних рішень, які мають прийматись, чи дій, котрі повинні вчинятись відповідною посадовою особою, як і послідовності чи черговості таких.

Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати, які рішення чи дії слід приймати або вчиняти для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування, в залежності від конкретних обставин. Отже, у цій частині доводи позивача також є помилковими.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку в наказі про призначення службового розслідування не вказана особа, стосовно якої проводилось службове розслідування.

Згідно з п.3 розділу IV Порядку військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

- знати підстави проведення службового розслідування;

- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

- давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

- з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідач вказує про те, що згідно п.1 розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Зазначає, що оскільки військовослужбовець полковник ОСОБА_1 не був підлеглим командира військової частини НОМЕР_1 , тому службове розслідування саме щодо нього не призначалось.

Згідно із ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Отже, у спірному випадку відповідачем не було призначено службове розслідування щодо позивача, оскільки останній не перебував у його підпорядкування на час прийняття відповідного наказу.

Проте норми Порядку чітко передбачають, що в наказі про призначення службового розслідування вказується особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, та визначають права такої особи.

Таким чином, допущені процедурні порушення під час проведення службового розслідування у цій частині виникли внаслідок неузгодженості норм законодавства. Водночас, вони не є такими, що мали вплив на висновки службового розслідування.

Зокрема, суд констатує, що позивачу при проведенні службового розслідування було надано можливість надати пояснення. Такі пояснення були надані 15.11.2022. У поясненнях вказано реквізити наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення - наказ командира ВЧ №851 від 03.11.2022. Також зазначено, що до ОСОБА_1 доведено, зокрема, підстави проведення службового розслідування.

Таким чином, позивачу було відомо про його проведення.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рiшення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" i, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Верховний Суд у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18 дійшов висновку, що допущені окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мали вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Однак у спірному випадку відсутнє рішення про застосування дисциплінарного стягнення, яке було б предметом судового оскарження.

Суд зауважує, що висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації.

Водночас, обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Суд зазначає, що гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а, від 04 лютого 2020 року у справі №320/7969/17 та від 31 серпня 2023 року у справі № 160/1375/23.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності військової частини НОМЕР_1 (службова недбалість) щодо порушення порядку проведення службового розслідування не підлягають задоволенню, оскільки дії щодо проведення службового розслідування та висновки акту службового розслідування самі по собі не породжують правових наслідків.

Як наслідок, відсутні підстави для задоволення й інших похідних вимог (щодо стягнення моральної та майнової шкоди).

Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 грудня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - 07840179)
Головуючий суддя Д.А. Божук