Справа № 200/2545/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року справа №200/2545/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 200/2545/23 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, та скасувати рішення № 58 від 09.11.2022 Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у переході на пенсію державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 07.10.2021 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих управлінням фінансів Селидівської міської ради від 06 жовтня 2021 року № 01-15/439 та № 01-15/438.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.10.2021 звернулась до пенсійного органу з заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону № 889 на що отримала відмову.

Відмову оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 по справі № 200/14912/21 її позов задоволено.

На виконання рішення суду відповідачем розглянута заява позивача від 07.10.2021 про перехід пенсії та рішенням від 09.11.2022 відмовлено в призначенні пенсії на підставі Закону № 889 в зв`язку із відсутністю на день звернення 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і який на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, визначені Законами України та актами Кабінету Міністрів України.

Рішення відповідача є протиправним та таким, що порушує право позивача на соціальний захист.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 58 від 09.11.2022 щодо відмови ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 889-VIII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889, із зарахуванням до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи (служби) з 01.01.2002 по 29.12.2014 та з 01.04.2016 по 07.10.2021, розрахувавши розмір пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих управлінням фінансів Селидівської міської ради від 06 жовтня 2021 року № 01-15/439 та № 01-15/438 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не врахував, що на день звернення 07.10.2021 з заявою про перехід на пенсію державного службовця позивач працювала на посаді начальника відділу доходів місцевого бюджету та фінансових ринків фінансового управління Селидівської ради, відомостей про звільнення позивача з посади матеріали справи не містять.

Отже, право на пенсію державного службовця та обчислення пенсії відповідно до Порядку № 622 позивач набуде після звільнення з посади державної служби.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області 14 липня 1997 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 з 30.12.2014.

07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VII.

Не отримавши відповіді на заяву, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 по справі № 200/14912/21, яке набрало законної сили 25.10.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 7 жовтня 2021 року про перехід на пенсію державного службовця.

На виконання судового рішення по справі № 200/14912/21 відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.10.2021 про перехід на пенсію державного службовця та рішенням від 09.11.2022 № 58 відмовлено в перерахунку пенсії.

В рішенні зазначено, що позивач 13.03.1996 прийнята на посаду економіста І категорії в Селидівський міськфінвідділ згідно ст. 15 ЗУ Про державну службу», прийнята посада державного службовця.

02.01.2002 міськфінвідділ перейменовано в міськфінуправління, посада перейменована на економіста І категорії відділу доходів місцевого бюджету та фінансових ринків, прийнята присяга органів місцевого самоврядування.

29.12.2014 звільнена в зв`язку з виходом на пенсію.

01.04.2016 призначена на посаду начальника відділу доходів фінансового управління Селидівської міської ради.

Станом на 07.10.2021 заявниця маж загальний стаж роботи 44 роки 09 місяців 29 днів, з них на посадах державної служби 05 років 09 місяців 19 днів (з 13.03.1996 по 01.01.2002), в органах місцевого самоврядування 18 років 03 місяців 19 днів ( з 02.01.2002 по 29.12.2014, з 01.04.2016 по 30.06.2021).

Підставою відмови визначено, що заявниця має стаж державної служби 05 років 09 місяців 19 днів та продовжує працювати на посаді начальника відділу доходів місцевого бюджету та фінансових ринків фінансового управління Селидівської міської ради.

В трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 31.08.1981, наявні наступні записи роботи ОСОБА_1 :

13.03.1996 прийнята на посаду економіста та прийняла присягу державного службовця (запис № 12, 13);

01.01.2002 прийнята присяга посадової особи органів місцевого самоврядування, посада перейменована на економіста 1 категорії відділу доходів місцевого бюджету та фінансових ринків (запис № 16, 18);

09.08.2004 призначено на посаду начальника відділу доходів місцевого бюджету та фінансових ринків (запис № 20);

29.12.2014 звільнена у зв`язку з виходом на пенсію (запис № 25);

01.04.2016 прийнята на посаду начальника відділу доходів фінансового управління (запис № 26).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала у органі місцевого самоврядування на посаді, робота на якій прирівнюється до роботи на посадах відповідної категорії державної служби, досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058, отже вона має право на пенсію, призначену відповідно до Закону України Про державну службу.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби визначають норми Закону України «Про державну службу».

Наразі є чинним Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, проте зберігають чинність деякі положення ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, які застосовується до осіб, вказаних у п. 10 та п. 12 розд. XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до приписів частини першої статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VIII.

Після 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ здійснюється за Законом № 1058-IV.

Водночас, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, за приписами пункту 10 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на вказану дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але у порядку, який визначено для осіб, що мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме - щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Зокрема, як зазначив Верховний Суд у постанові, після 01.05.2016 (тобто з дати набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зберігають ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10 і п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а також вік і страховий стаж, що передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі № 265/3709/17 та від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17.

Положеннями частини другої статті 46 Закону № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Як свідчать матеріали справи, однією з підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" пенсійним органом визначена відсутність у неї необхідного стажу державної служби, оскільки до стажу державної служби період її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Згідно пункту 5 Порядку № 283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 № 2493-III до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування належать посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Отже, період роботи позивачки на посадах економіста та начальника відділу повинен бути зарахований до стажу державної служби.

На підставі викладеного, відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби позивача період її роботи в органах місцевого самоврядування.

Щодо доводів апелянта що пенсія за Законом України «Про державну службу» призначається лише за умови звільнення з посади державної служби, суд зазначає наступне.

Позивач з 30.12.2014 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

В жовтні 2021 року позивач звернулася із заявою до відповідача про перехід з пенсії за віком на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України Про державну службу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (які є застосовними у цьому разі, з огляду на викладене вище) визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини восьмої статті 37 Закону № 3723 визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі пункту 13-1 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону № 1058 з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Як визначено пунктом 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Як свідчать записи в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 з 01.04.2016 по теперішній час перебуває на посаді начальника відділу доходів фінансового управління, що свідчить про відсутність підстав для обчислення їй пенсії з 07.10.2021 на умовах Порядку № 622 відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

Оскільки пенсія за Законом № 3723 і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 виплачується лише за умови звільнення з посади державної служби, тому відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу пенсії державного службовця.

Тому в цій частині суд погоджується з доводами апеляційної скарги.

Проте, оскільки відповідачем в рішенні про відмову в призначенні пенсії позивачу визначено відсутність в неї необхідного стажу державної служби, протиправно не враховано до стажу державної служби позивача період її роботи в органах місцевого самоврядування, тому рішення є протиправним та підлягає скасуванню з зобов`язанням відповідача зарахувати спірні періоди до стажу державної служби позивача та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2021 з врахуванням висновків суду, викладених в постанові.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправне не врахування пенсійним органом до стажу державної служби позивача період її роботи в органах місцевого самоврядування, проте не звернув уваги, що позивач продовжує працювати на посаді державної служби, тому суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по справі в розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 200/2545/23 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 200/2545/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 58 від 09.11.2022 щодо відмови ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи (служби) з 01.01.2002 по 29.12.2014 та з 01.04.2016 по 07.10.2021 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 7 жовтня 2021 року про перехід на пенсію державного службовця з урахуванням висновків суду, викладених в постанові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04 грудня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв