Справа № 340/6266/23
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/6266/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Притули К.М., розглянув за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України, Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні ді, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 - 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 - 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу орієнтовний розмір якої становить 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 за військовим званням солдат. З 09.05.2023, позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Позивач зазначає, що при звільненні його з військової служби, йому не виплачено всіх сум, зокрема додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) за період з 23 вересня 2022 року по 22 березня 2023 року та грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 - 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 09 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 44-45).

На адресу суду надійшли відзив та письмові пояснення представника Військової частини НОМЕР_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді стрільця стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 за військовим званням солдат, в той час як вимоги сформовано до ВЧ НОМЕР_2 , що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того представник ВЧ НОМЕР_2 вказує, що ОСОБА_1 в період з 09.09.2022 по 23.09.2022 проходив лікування в Кіровоградській обласній лікарні, а після виписки, не з`являючись до військової частини, письмово подав рапорт про надання йому відпустки строком на 30 днів. Вказаний рапорт було задоволено, та така відпустка була надана, але «при частині». Таким, чином солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитися до місця проходження служби відразу після виписки з лікування, чого не зробив. За таких обставин, представник вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 52-56, 71-78).

Ухвалою судді від 28.09.2023, прийнято заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, залучено в якості другого відповідача по справі ВЧ НОМЕР_3 та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20.10.2023 (а.с. 98-99).

13.10.2023, на адресу суду надійшов відзив ВЧ НОМЕР_4 , в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з мотивів, що самовільне залишення (не прибуття до місця служби після закінчення лікування) військової частини з 23.09.2022 ОСОБА_1 є підставою для припинення будь-яких нарахувань та виплат як грошового забезпечення та додаткової винагороди так й компенсації за невикористану основну щорічну відпустку. Крім того зазначив, що компенсація за невикористану основну щорічну відпустку за весь час служби до 23.09.2022 була нарахована та виплачена (а.с. 107-111).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 витребувано докази у справі від відповідача ВЧ НОМЕР_3 та відкладено підготовче судове засідання на 08.11.2023 (а.с.126).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 в задоволенні клопотання представника ВЧ НОМЕР_2 про виклик свідків відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду посуті на 28.11.2023 (а.с. 160).

22.11.2023 представником позивача до суду надано письмові пояснення, відповідно до яких позивач ставить під сумнів існування Наказу №158 «Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 » від 07.10.2022, а щодо самих результатів службового розслідування зазначає, що наведені обставини в ньому потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, що не було зроблено з боку відповідача, а формальний підхід призвів до помилкового та передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 факту самовільного залишення військової частини, що також підтверджується постановою Кропивницького апеляційоного суду від 30.01.2023 по справі №388/1313/22, якою постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУпАП - скасувано, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю у діях складу даного адміністративного правопорушення (а.с. 165-167).

28.11.2023, враховуючи клопотання сторін про розгляд справи в їх відсутність, судом ухвалено продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 14.03.2022, на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, призваний у Збройні Сили України по мобілізації та проходив службу на посаді стрільця стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 за військовим званням солдат, що підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 14.03.2022 №11 (а.с. 90).

Відповідно до витягу з Наказу від 09.05.2023 №130, солдата ОСОБА_1 з 09.05.2023 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 та всіх видів забезпечення (а.с.13).

Таким чином, позивач з 14.03.2022 по 09.05.2023 проходив службу на посаді стрільця стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_3 , а отже і перебував на грошовому забезпеченні саме у ВЧ НОМЕР_3 , в зв`язку з чим вимоги позивача до ВЧ НОМЕР_2 є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення.

На підставі рапорту ТВО головного сержанта батальйону військової частини НОМЕР_3 старшого сержанта Вороги Г.О. від 23.09.2022 вх. №743/1, з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню та не прибуття в пункт дислокації військової частини після проходження курсу лікування, камандиром військової частини НОМЕР_3 27.09.2022 винесено наказ №1490 про проведення службового розслідування стосовно солдата, стрільця І стрілецького відділення взводу 2 стрілецької роти ОСОБА_1 (а.с. 117-118).

Пунктом 2 цього наказу наказано, згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовіослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме згідно пункту 15, з 24.09.2022 року не виплачувати грошове забезпечення під час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше солдату ОСОБА_1 , на час проведення службової перевірки.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 №158 від 07.10.2022 «Про результати проведення службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 », встановлено факт самовільного залишення військової частини, не прибуття до пункту дислокації військової частини НОМЕР_3 (а.с. 120-122).

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжується і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Постанови КМУ №754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

У відповідності до Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

«У пункті 1:

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови КМУ№ 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 було встановлено Телеграмою міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298. Відповідно до п. 10 цієї Телеграми, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців як:

- усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира;

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

- у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

07.07.2022 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 р. № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168», відтак Постанова №168 доповнена п. 21 наступного змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Постанову доповнено пунктом 2-І згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року».

Відповідно до п. 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які: п. 9.6., усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

Відповідно до п. 14 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року 912/з/29 дане доручення застосовується із 01.06.2022 року.

До 01.06.2022 року порядок виплати додаткової винагороди встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» врегульовувався телеграмою Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298, відповідно до п. 10 якої, до наказів на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які:

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

- усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира;

- у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць у якому здійснено таке правопорушення.

Таким чином, із наведеного аналізу судом вбачається, що процедурою встановленою вищенаведеними приписами Окремого доручення, визначено ряд підстав для не включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 у конкретному місяці, зокрема, у разі самовільного залишення військової частини, не прибуття до пункту дислокації військової частини.

Крім того, відповідно до п.15 Порядку

виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Судом досліджуючи спірні правовідносини встановлено, що Пунктом 2 наказу№149 від 27.09.2022 «Про призначення службового розслідування» наказано, згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме згідно пункту 15, з 24.09.2022 року не виплачувати грошове забезпечення під час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше солдату ОСОБА_1 , на час проведення службової перевірки.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 №158 від 07.10.2022 «Про результати проведення службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 », встановлено факт самовільного залишення військової частини, не прибуття до пункту дислокації військової частини НОМЕР_3 .

Вищезазначені накази командира військової частини НОМЕР_3 не скасовані, є діючими та підлягають до застосування.

В зв`язку з вищевикладеним, самовільне залишення (не прибуття до місця служби після закінчення лікування) військової частини з 23.09.2022 ОСОБА_1 є підставою для припинення будь-яких нарахувань та виплат як грошового забезпечення та додаткової винагороди так й компенсації за невикористану основну щорічну відпустку. Крім того з матеріалів справи вбачається, що компенсація за невикористану основну щорічну відпустку за весь час служби до 23.09.2022 позивачеві була нарахована та виплачена.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на висновки постанови Кропивницького апеляційоного суду від 30.01.2023 по справі №388/1313/22, якою постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУпАП - скасувано, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю у діях складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Адже преюдиціальні факти - це явища дійсності, істинність яких вже було встановлено у рішенні, що виключає необхідність їх повторного з`ясування, тоді як юридична оцінка фактів - це оціночне судження, зроблене судом в процесі співставлення факту з нормою права, яка регулює відповідну сферу правовідносин.

В даному випадку, висновки Кропивницького апеляційоного суду від 30.01.2023 по справі №388/1313/22 не мають преюдиційного значення для данної справи, а є лише юридичною оцінкою наданою судом щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у даному провадженні не було предметом розгляду зазначені вище накази, зокрема і наказ командира військової частини НОМЕР_3 №158 від 07.10.2022 «Про результати проведення службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 ».

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказані вище доводи позивача не можуть бути підставою для задоволення вимог про стягнення грошового забезпечення та додаткової винагороди та компенсації за невикористану основну щорічну відпустку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА