Справа № 200/6068/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 грудня 2023 року Справа №200/6068/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з клопотанням про поновлення строку звернення з позовом у адміністративній справі

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Громова, 14)

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, в якому просила суд:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення нарахування позивачу соціальної допомоги з 01.04.2022 року як малозабезпеченій особі незаконними;

- визнати дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення з 01.04.2022 року нарахування позивачу соціальної допомоги як матері одиначки незаконними;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити позивачу з 01.04.2022 року нарахування соціальної допомоги як матері одиначки з нарахуванням соціальної допомоги як матері одиначки з 01.04.2022 року по 31.07.2023 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити позивачу з 01.04.2022 року нарахування соціальної допомоги як малозабезпеченій особі з нарахуванням соціальної допомоги як малозабезпеченій особі з 01.04.2022 року по 31.07.2023 року.

30 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Приймаючи означену ухвалу суд виходив з того, що отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про причини невиплати спірної допомоги.

З позовної заяви та доданих до неї документів, суд встановив, що з 2021 року на розгляді Донецького окружного адміністративного суду перебували аналогічні позови позивача (справи № 200/4670/21, № 200/12009/21, № 200/1580/23).

Тобто, звернення позивачки до суду є сиситематичними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1580/23 від 27 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради задоволено повністю: визнано дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення ОСОБА_1 виплати соціальної допомоги з 01 жовтня 2021 року як малозабезпеченій особі незаконними; зобов`язано Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року виплату соціальної допомоги як малозабезпеченій особі з виплатою заборгованості вищезазначеної соціальної допомоги з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року; визнано дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення з 01 жовтня 2021 року виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги як одинокій матері незаконними; зобов`язано Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року виплату соціальної допомоги як одинокій матері з виплатою заборгованості соціальної допомоги з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року.

З адміністративним позовом у справі № 200/1580/23 позивач звернулась до суду в липні 2023 року, тобто станом на липень 2023 року соціальна допомога як малозабезпеченій особі та одинокій матері позивачу не виплачувалась з 01 жовтня 2021 року, про що позивачу достеменно було відомо, оскільки період невиплати нею визначено самостійно в позовних вимогах.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що про невиплату спірних соціальних допомог за період заявлений у цій справі позивач дізналась в травні 2022 року не отримавши цих виплат в квітні 2022 року, тобто майже за 1,5 роки до звернення до суду з позовом, поряд з цим, оскільки відповідач виплачує позивачу спірні види соціальної допомоги тільки на виконання рішень суду, у позивача не було об`єктивних підстав вважати, що відповідач відновить їй виплату спірних допомог з 01.04.2022 року, тому зволікання зі зверненням до суду позивачем належним чином не обґрунтоване.

15 листопада 2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою, яке обґрунтовано тим, що на виконання вищезазначеного рішення суду, відповідач рішенням від 28.08.2023 року поновив позивачу соціальні виплати як одинокій матері з 01.10.2021 року, але з 01.04.2022 року знову незаконно припинив, також і щодо соціальних виплат як малозабезпеченій особі. Про прийняте рішення відповідача щодо припинення вищезазначених соціальних виплат позивач дізналася лише з листа відповідача від 14.09.2023 року.

Позивач зазначає, що до 28.08.2023 року, вона взагалі не могла знати, що з 01.04.2022 року відповідач припинить виплати вищезазначених соціальних виплат, так як рішення відповідача прийнято лише 28.08.2023 року.

15 листопада 2023 року ухвалою суду в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено та продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше 5 днів.

Приймаючи означену ухвалу суд виходив з того, що зі змісту позовних вимог, заявлених у справі № 200/1580/23 суд встановив, що позивач просила суд визнати дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року соціальної допомоги як малозабезпеченій особі незаконними; визнати дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року виплати соціальної допомоги як одинокій матері незаконними; зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року виплату соціальної допомоги як малозабезпеченій особі з виплатою заборгованості соціальної допомоги з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року; зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року виплату соціальної допомоги як одинокій матері з виплатою заборгованості соціальної допомоги з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року.

Оскільки позивач сама просила суд зобов`язати відповідача призначити їй спірні соціальні допомоги на чітко визначений період з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року, у неї не могло бути легітимних очікувань на продовження відповідачем виплати спірних допомог з 01.04.2022 року на підставі рішення суду у справі № 200/1580/23, тому доводи позивача відносно того, що про порушення свого права вона дізналась після прийняття відповідачем рішення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1580/23 від 27 липня 2023 року є необґрунтованими та такими, що спростовуються іншими матеріалами справи.

29 листопада 2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яке містить обґрунтування аналогічне наданому суду позивачем раніше, при цьому позивач вказала, що в адміністративному позові по справі № 200/1580/23 дату 31.03.2022 року зазначила у зв`язку з тим, що період зазначений у відповідних рішеннях суду, відповідач не виплачує посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 року № 902, а з 01.04.2022 року відповідач повинен був безпосередньо проводити виплати, так як під час військового стану не мав права припиняти відповідні соціальні виплати, поряд з цим суд в своєму рішенні у справі № 200/1580/23 не зобов`язував відповідача припинити їй виплати з 01.04.2022 року.

Дослідивши наведені обґрунтування, суд зазначає, що такі доводи позивача є суперечливими, оскільки виходячи з них, позивач підтверджує, що не мала очікувань відносно того, що виплату їй буде продовжено, а навпаки не розраховувала на їх продовження з 01.04.2022 року вже при зверненні до суду з позовом у справі № 200/1580/23.

Поряд з цим, посилання позивача на те, що суд в своєму рішенні у справі № 200/1580/23 не зобов`язував відповідача припиняти їй виплати з 01.04.2022 року є маніпулятивним та не аргументує доводів клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та не слугує його меті, оскільки суд задовольнив позов у справі № 200/1580/23 у межах заявлених позивачем позовних вимог.

В постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас колегія суддів зазначила, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Тож, суд дійшов висновку, що позивач не надала належних доказів існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від її волевиявлення та пов`язані з реальними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду.

Суд наголошує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа Каменівська проти України), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неповажність доводів клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою і відмову в його задоволенні, та повернення позивачу позовної заяви.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 160, 161, 169, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко