Справа № 320/22094/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року справа № 320/22094/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмова мережа «Київхліб» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю:

представника позивача - Сімбірцев Є.В., Перепелюк О.В.,

представника відповідача - Гайдай В.М.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірмова мережа «Київхліб» (далі позивач та/або ТОВ «ФМ «Київхліб») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 31.03.2023; судові витрати покласти на відповідача.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що первинними документами в повній мірі підтверджено господарські операції, які здійснювались з ТОВ «Золотистий колос», з моменту придбання в останнього товару та до моменту його продажу нерезиденту перетину державного кордону України.

Представник ТОВ «ФМ «Київхліб» відмітив, що податкова інформація, на яку посилається контролюючий орган в акті перевірки в частині можливих порушень з боку постачальника товариству чи його контрагентів не зумовлює та не може зумовлювати тим самим вчинення податкового порушення безпосередньо ТОВ «ФМ «Київхліб», а тому такі посилання ГУ ДПС у м. Києві є необґрунтованими.

Окрім цього, представник товариства наголошує на тому, що наявність факту порушення кримінального провадження відносно третіх осіб-контрагентів, без обвинувального вироку не є підставою для визнання операцій нереальними.

Водночас, представник ТОВ «ФМ «Київхліб» звернув увагу суду на те, що придбаний товар у ТОВ «Золотистий колос» є реалізованим на експорт та відмітив, що контролюючим органом не доведено протиправність дій товариства при виконанні господарських операцій та наявність обставини, які б могли б свідчити про винні діяння останнього.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

07.09.2023 Київським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від ГУ ДПС у м. Києві (т. 1, а.с. 163-173). У відзиві на позовну заяву представник контролюючого органу, посилаючись на оформлення звітів, актів з порушенням пункту 3.1 договору доручення від 05.04.2019 №05/04, податкову інформацію щодо ТОВ «Золотистий колос», наявність відкритого кримінального провадження, стверджує про правомірність прийнятого ним рішення. При цьому ГУ ДПС у м. Києві вказує на те, що позивачем до перевірки не було надано жодних документів, що підтверджують якість, безпеку товарів від виробника або постачальника (паспорти якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати відповідності тощо) та вказує про неможливість встановити факт наявності (зберігання) пшениці 3 класу м`якої, ненасіннєвої, українського походження врожаю 2019 року у кількості 1 050 тонн за адресою: Одеська область, Березнівський район, село Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д.

19.09.2023 в судовому засіданні судом долучено до матеріалів справи відповідь на відзив на позовну заяву, який є аналогічним за змістом позовній заяві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 28.11.2023 представники позивача позовні вимоги підтримали, у той час коли, представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

в с т а н о в и в :

На підставі направлень від 05.05.2021 №8104/26-15-07-04-05, №8106/26-15-07-04-05, виданих Головним управлінням ДПС у м. Києві, та наказу Головного управління ДПС у м.Києві від 27.04.2021 №3567-ц, виданого на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмова мережа «Київхліб» з питань дотримання податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Золотистий колос» за січень 2020 року, показників декларації з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки №40302/26-15-07-04-05/40758305 від 21.05.2021 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 18-33).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 44.1, пункту 44.6 статті 46, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 1 010 000 грн. за січень 2020 року (т. 1, а.с. 32, тут і надалі - висновки акту перевірки).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки ТОВ «ФМ «Київхліб» подано заперечення на акт перевірки (т. 1, а.с. 39-45), за результатами розгляду яких ГУ ДПС у м. Києві листом від 27.03.2023 №12660/І/26-15-07-04-05-07 повідомило останнього про втрату чинності наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 24.06.2021 №5244-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фірмова мережа «Київхліб» та було прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ФМ «Київхліб».

Також у вказаному листі зазначено про те, що враховуючи вимоги підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС у м.Києві від 06.12.2022 №5485-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ФМ «Київхліб», про що складено акт від 27.03.2023 №20740/26-15-07-04-05/40758305. Матеріали перевірки направлено на податкову адресу ТОВ «ФМ «Київхліб» (т. 1, а.с. 46).

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у м. Києві від 06.12.2022 №5485-п на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв`язку зі змінами у підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та не згодою ТОВ «ФМ «Київхліб» з висновками акту перевірки №40302/26-15-07-04-05/40758305 від 21.05.2021 з питань дотримання податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Золотий колос» за січень 2020 року, показників декларації з податку на додану вартість та поданням заперечень від 07.06.2021 №б/н разом з додатковими документами (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 09.06.2021 №65177/6) наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ФМ «Київхліб», за результатами якої складено акт від 27.03.2023 №20740/26-15-07-04-05/40758305 (т. 1, а.с. 48-49, 50-65).

У висновках акту перевірки від 27.03.2023 №20740/26-15-07-04-05/40758305 (далі акт перевірки від 27.03.2023) зафіксовано порушення позивачем пункту 44.1, пункту 44.6 статті 46, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 1 010 000 грн. за січень 2020 року (т. 1, а.с. 65).

Надалі, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення ТОВ «ФМ «Київхліб» положень пункту 44.1, пункту 44.6 статті 46, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.03.2023 №4, яким зменшено позивачу суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року у розмірі 1 010 000,00 грн. (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 72-73).

Не погоджуючись із спірним рішенням позивачем подано скаргу до ДПС України (т.1, а.с. 75-80), за результатами розгляду якої рішенням ДПС України від 02.06.2023 №13994/6/99-00-06-01-06 скаргу товариства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 31.03.2023 №4 - без змін (т. 1, а.с. 81-84).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірмова мережа «Київхліб» не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернулось до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

За правилами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Пунктами 78.4-78.8 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 86.3 статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Варто відмітити, що акт перевірки від 27.03.2023 №20740/26-15-07-04-05/40758305 складений за наслідком проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у відповідності до якого платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Суд вказує, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не вказує про порушення порядку призначення та/або проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а судом таких порушень не встановлено.

Отже, суд переходить до дослідження наявності/відсутності обставин допущення ТОВ «ФМ «Київхліб» податкового законодавства та вказує про наступне.

Судом встановлено, що позивачем 20.02.2020 подано контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року, в якій в рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного (звітного) податкового періоду) відображено суму від`ємного значення у розмірі 1 703 150,00 грн. (т. 1, а.с. 219).

Відповідно до Додатку №2 до податкової декларації з податку на додану вартість «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» від 20.02.2020 сума від`ємного значення становить 1 703 150,00 грн. (т. 1, а.с. 234).

До вказаної суми включено суму ПДВ по взаємовідносинах ТОВ «ФМ «Київхліб» із ТОВ «Золотистий колос» на загальну суму 1 010 100 грн., що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» від 20.02.2020 (т. 1, а.с. 229-231).

Саме операції позивача з ТОВ «Золотистий колос» були предметом документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої і було складено акт від 27.03.2023 №20740/26-15-07-04-05/40758305.

На аркуші 5 акту перевірки (т. 1, а.с. 54) ГУ ДПС у м. Києві вказує про те, що звіти, надані до перевірки (№10 від 01.04.2020, №11 від 23.11.2020) про виконання доручення згідно договору доручення №05/04 від 05.04.2019 та актів надання послуг по договору доручення наданих послуг ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ФМ «Київхліб» (№10 від 01.04.2020, №11 від 23.11.2020) складені з порушенням пункту 3.1 договору доручення від 05.04.2021 №05/04, що ставить під сумнів здійснення вищевказаних операцій.

При цьому, для формування висновків про завищення позивачем суми від`ємного значення по взаємовідносинах з ТОВ «Золотистий колос» контролюючим органом, з урахуванням положень пункту 74.1 статті 74 ПК України використано податкову інформацію по такому товариству.

ГУ ДПС у м. Києві фіксує в акті перевірки обставини неможливості підтвердження операцій ТОВ «Золотистий колос» з врахуванням реального часу здійснення операцій, наявності транспортних засобів, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, які необхідні для виконання відповідних господарських операцій (6 аркуш акту перевірки (т. 1, а.с. 55)).

Крім цього, контролюючим органом надано оцінку податкової інформації по взаємовідносинах ТОВ «Золотистий колос» з третіми особами (аркуш 7-9 акту перевірки (т. 1, а.с. 56-58)).

На аркуші 9 акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві відмітило, що до перевірки не надано жодних документів, що підтверджують якість, безпеку товарів від виробника або постачальника, а саме: паспорта якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати, видані Міністерством охорони здоров`я України, довідки Держспоживстандарту України, сертифікати відповідності, документи про якість тощо (т. 1, а.с. 58).

При цьому, контролюючий орган послався на наявність кримінального провадження №0001255 від 19.06.2020, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.

На 11 аркуші перевірки ГУ ДПС у м. Києві зазначає про неможливість встановлення факту наявності (зберігання пшениці 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,00 тонн за адресою: Одеська область, Березівський район, село Новоселівка, вул. Центральна, б. 40, Елеватор Д та не можливо підтвердити факт реалізації продукції ТОВ «Золотистий колос» на адресу ТОВ «ФМ «Київхліб» (т. 1, а.с. 60).

Контролюючий орган сформував в акті перевірки (т. 1, а.с. 60-61) наступні висновки:

- щодо неможливості виконання ТОВ «Золотий колос» оформлених господарських операцій за відсутності трудових ресурсів;

- про неможливість підтвердити операції стосовно реального часу здійснення операцій, наявність трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності;

- неможливо підтвердити факт реалізації ТМЦ ТОВ «Золотистий колос» на адресу ТОВ «ФМ «Київхліб»;

- неможливо встановити факт наявності (зберігання) пшениці 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,00 тон за адресою: Одеська область, Березівський район, село Новоселівка, вул. Центральна, б. 40, Елеватор Д;

- згідно ЄРПН відсутні послуги щодо відповідального зберігання та транспортно-експедиційні послуги у комісіонера ТОВ «Хлібопродукція».

Отже, на переконання ГУ ДПС у м. Києві операції, здійснені ТОВ «Золотистий колос» не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт реалізації вищезазначених ТМЦ від контрагентів ТОВ «Золотистий колос» на адресу ТОВ «ФМ «Київхліб», що свідчить про те, що правочин між ТОВ «Золотистий колос» та ТОВ «ФМ «Київхліб» здійснені без мети настання реальних наслідків.

Надаючи оцінку вказаним підставам, які зафіксовані в акті перевірки, у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи первинними документами, з урахуванням норм чинного законного законодавства, що регулює спірні правовідносин, суд вказує про наступне.

Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

За пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За правилами пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПКУ та підписана уповноваженою особою.

У той же час, як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Між тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Таким чином, суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №808/2359/17.

Як вже було вказано судом вище, сума від`ємного значення з ПДВ сформована ТОВ «ФМ «Київхліб», серед іншого по взаємовідносинах з ТОВ «Золотистий колос».

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Київхліб» та ТОВ «Золотистий колос» укладено договір поставки №ГР/1702-20 від 24.01.2020, у відповідності до якого постачальник (ТОВ «Золотистий колос») зобов`язується передати у встановлений договором термін товар у власність покупця (позивача), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору (далі договір від 24.01.2020) (т. 1, а.с. 85-87).

Згідно з пунктом 1.2 договору від 24.01.2020 товаром, що поставляється за цим договором, є сільськогосподарська продукція та продукти її переробки (далі по тексту «Товар»), яка визначається сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктами 2.1, 2.2, 2,3, 3.1, 3.2 договору від 24.01.2020 встановлено наступне.

Якість товару повинна відповідати ДСТУ з врахуванням обмежень показників, вказаних у відповідній специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Остаточна кількість товару, яка визначається сторонами до розрахунку, кількість товару, визначена в пункті (місці) поставки товару.

Претензії щодо якості і кількості товару оформлюються згідно чинного законодавства.

Поставка товару здійснюється однією або кількома партіями. Кількість товару в кожній партії та строк поставки партії товару визначається у відповідній специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору.

Поставка товару за договором здійснюється на умовах та в пункті (місці), що вказані у відповідній специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (далі по тексту пункті поставки товару).

Відповідно до пункту 3.3 договору від 24.01.2020 при здійсненні поставки партії товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали наступних документів:

- видаткову накладну;

- податкову накладну в електронному вигляді згідно вимог статті 201 Податкового кодексу України (копію квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаної в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з відповідним заповненням всіх необхідних обов`язкових реквізитів податкової накладної);

- акт приймання-передачі партії товару (у випадку передачі товару після видаткової накладної акт приймання-передачі партії товару передається в дату передачі товару).

Згідно з пунктом 3.4 договору датою поставки партії товару вважається дата, зазначена в видаткових накладних на товар, підписаних уповноваженими представниками сторін. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця у момент підписання представниками сторін видаткової накладної. Передачу товару здійснюється на підставі акту приймання-передачі партії товару. Покупець вправі підписувати акти приймання-передачі до завершення строку, вказаного в пункту 3.5 договору. Право власності на товар може перейти до моменту передачі товару покупцю. Перехід ризиків випадкової загибелі або знищення, пошкодження, втрати майна відбувається в момент передачі товару постачальником покупцю.

Ціна за одиницю товару, загальна вартість партії товару вказуються у відповідній специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 4.2 договору від 24.01.2020).

Оплата кожної партії товару здійснюється згідно видаткових накладних, що підтверджують поставку покупцю товару, протягом 180 (сто вісімдесят) банківських днів з моменту (дати) поставки товару шляхом сплати покупцем 80% вартості поставленої партії товару. 20% вартості поставленої партії товару покупець сплачує в строки, вказані в першому реченні пункту 4.3 Договору, за умови виконання постачальником обов`язку зі своєчасного і належного складання податкової накладної на суму поставленої партії товару, та, відповідно, наявності в Єдиному реєстрі податкових накладних факту реєстрації такої податкової накладної (п. 4.3 договору від 24.01.2020).

Пунктом 5.2 договору від 24.01.2020 визначено, що постачальник зобов`язується, серед іншого:

- поставити товар належної якості згідно показників ДСТУ з врахуванням обмежень показників, вказаних у відповідних специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (пп. 5.2.2);

- на вимогу покупця постачальник зобов`язується надати покупцю/забезпечити надання покупцю копії посвідчення якості (сертифіката, картки аналізу зерна тощо) на товар (передається в пункті поставки товару), який покупець вправі використовувати (в т.ч. передати третій особі) при подальшій реалізації товару, в т.ч. на експорт (пп. 5.2.4.2).

Згідно з пунктом 1 Специфікації від 27.01.2020 №1 до договору поставки №ГР/1702-20 від 24.01.2020 (далі Специфікація) (т. 1, а.с. 88) постачальник зобов`язується здійснити покупцю поставку товару, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар: найменування товару: Пшениця класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 (п. 1.1).

Кількість товару: 1 050,00 тонн +/-10% (п. 1.2 Специфікації).

Відповідно до пункту 2 Специфікації товар передається «постачальником» «покупцю» в пункті на умовах EXW (в редакції Інконтермс 2010 р.). Місце поставки: Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д.

Ціна за 1 тонну товару складає 5 772,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 5 Специфікації).

Загальна орієнтовна вартість товару за цією специфікацією 6 060 600,00 грн., у тому числі ПДВ 20% на суму 1 010 100,00 грн. (п. 6 Специфікації).

Додатковою угодою №1 від 19.02.2020 до договору поставки №ГР/1702-20 внесено зміни до договору в частині реквізитів постачальника (т. 1, а.с. 89).

Додатковою угодою №2 від 18.06.2020 до договору поставки №ГР/1702-20 внесено зміни до договору в частині реквізитів постачальника (т. 1, а.с. 90).

Судом встановлено, що ТОВ «Золотистий колос» поставлено пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 164,000 тонн на загальну суму 946 608,00 грн., у тому числі ПДВ 157 768,00 грн. (накладна №52701 від 27.01.2020) (т. 1, а.с. 91); у кількості 185,000 тонн на загальну суму 1 067 820,00 грн. (накладна №62701 від 27.01.2020) (т. 1, а.с. 92); у кількості 207,000 тон на загальну суму 1 194 804,00 грн., у тому числі ПДВ 199 134,00 грн. (накладна №52802 від 28.01.2020) (т. 1, а.с. 94); у кількості 176,00 тонн на загальну суму 1 015 872,00 грн., у тому числі ПДВ 169 312,00 грн. (накладна №62801 від 28.01.2020) (т. 1, а.с. 95); у кількості 169,000 тонн на загальну суму 975 468,00 грн., у тому числі ПДВ 162 578,00 грн. (накладна №52901 від 29.01.2020) (т. 1, а.с. 97); у кількості 149,000 тонн на загальну суму 860 028,00 грн., у тому числі ПДВ 143 338,00 грн. (накладна №42901 від 29.01.2020).

Згідно з актом прийому-передачі товару від 27.01.2020 до договору поставки № ГР/1702-20 від 24.01.2020 ТОВ «Золотистий колос» передав ТОВ «ФМ «Київхліб» пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 349,00 м.т. на загальну суму 2 014 428,00 грн., у тому числі ПДВ 335 738,00 грн. (т. 1, а.с. 93).

Відповідно до акту приймання-передачі товару від 28.01.2020 до договору поставки №ГР/1702-20 від 24.01.2020 ТОВ «Золотистий колос» передав ТОВ «ФМ «Київхліб» пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 383.00 м.т. на загальну суму 2 210 676,00 грн., у тому числі ПДВ 368 446,00 грн. (т. 1, а.с. 96).

Згідно акту приймання-передачі товару від 29.01.2020 до договору поставки №ГР/1702-20 від 24.01.2020 ТОВ «Золотистий колос» передав ТОВ «ФМ «Київхліб» пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 318,000 м.т. на загальну суму 1 835 496,00 грн., у тому числі ПДВ 305 916,00 грн. (т. 1, а.с. 99).

Платіжними дорученнями №19982465 від 10.03.2020, №20036239 від 26.03.2020, №20043952 від 31.03.2020, №20054678 від 31.03.2020, №21214665 від 17.12.2020, №21269588 від 30.12.2020 підтверджено сплату позивачем на рахунок постачальника (контрагента) кошти за поставлений товар у розмірі 363636,00 грн., 2355526,75 грн., 89674,64 грн., 110628,00 грн., 163636,20 грн., 2813862,21 грн. відповідно (т. 1, а.с. 100-105).

За вказаними операціями складено та зареєстровано наступні податкові накладні: №52701 від 27.01.2020, №42701 від 27.01.2020, №52801 від 28.01.2020, №42901 від 29.01.2020, №52901 від 29.01.2020, №62801 від 28.01.2020 (т. 1, а.с. 106-111).

Факт придбання товару і взаєморозрахунки з ТОВ «Золотистий колос» підтверджуються також рухом товару по регістрах бухгалтерського обліку, а саме: картка рахунку 631 за 2020 рік (т. 1, а.с. 112-113), оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за 2020 рік (т. 1, а.с. 114).

Також судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Форд Холл» укладено договір комісії №ФМ-21/01/20 від 27.01.2020, у відповідності до якого комітент (ТОВ «ФМ «Київхліб») доручає, а комісіонер зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента наступні юридично значимі дії: здійснювати реалізацію (продаж та/чи поставку) на експорт з України продукції, що належить Комітенту; укладати зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу та/чи поставки (надалі також контракт чи контракти), оформляти і підписувати в інтересах комітента інші документи, необхідні для здійснення продажу продукції на експорт, а також діяти в інтересах комітента в рамках вже укладених зовнішньоекономічних експортних договорів (контрактів) тощо (далі договір від 21.01.2020) (т. 1, а.с. 124-126).

У відповідності до пункту 4.1 статті 4 договору від 21.01.2020 (т. 1, а.с. 125) передача продукції на комісію здійснюється в строк, визначений специфікацією, якою визначається найменування (номенклатура) і кількість продукції, за актом прийому-передачі продукції в будь-якому місці на території України, визначеному у специфікації.

Ризик випадкової втрати та відповідальність за збереження продукції переходить до комісіонера з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі продукції (п. 4.2 ст. 4 договору від 24.01.2020).

Згідно із специфікацією №1 від 27.01.2020 до договору комісії №ФМ-21/01/20 від 27.01.2020 позивачем доручено, а ТОВ «Форд Холл» зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента юридичні дії з продажу за межами України продукції, а саме: пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,000 із мінімальною вартістю реалізації партії продукції 5 222 700,00 грн. (далі Специфікація від 27.01.2020) (т. 1, а.с. 127).

Пунктом 2 Специфікації від 27.01.2020 закріплено умови передачі продукції на комісію: EXW Одеська область, Березенівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д, термін передачі продукції на комісію: до 29.02.2020 року включно (п. 3 Специфікації від 27.01.2020).

Згідно актів прийому-передачі продукції на комісію №1 від 27.01.2020, №2 від 28.01.2020, №3 від 29.01.2020 до Специфікації №1 від 27.01.2020 року до договору комісії №ФМ-21/01/20 від 21.01.2020 ТОВ «ФМ «Київхліб» передало ТОВ «Форд Холл» пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 349,000 тонн, загальною вартістю 1 735 926,00 грн.; 383,000 тонн загальною вартістю 1 905 042,00 грн.; 318,000 тонн загальною вартістю 1 581 732,00 грн. відповідно (т. 1, а.с. 128-130).

Листом вих. №05/06 від 05.06.2020 ТОВ «Форд Холл» повідомив позивача, що отриманий товар для подальшої реалізації на експерт, не був реалізований, оскільки не зацікавив потенційних покупців-нерезидентів, у зв`язку із чим останнім запропоновано прийняти нереалізовану продукцію - пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,000 тонн за місцем знаходження: Одеська область, Березенівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д (т. 1, а.с. 131).

Враховуючи вказані обставини, сторонами складено та підписано додаток №03/8 від 03.08.2020 до Специфікації №1 від 27.01.2020 до договору комісії №ФМ-21/01/20 від 27.01.2020, у відповідності до якого позивачу повертається нереалізована продукція пшениця 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,000 тонн за місцем знаходження: Одеська область, Березенівський район, с.Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д до 15.08.2020 включно (т. 1, а.с. 132).

Факт повернення комісіонером означеної вище продукції підтверджується актом №1 прийому-передачі (повернення) продукції з комісії до специфікації №1 від 27.01.2020 до договору комісії №ФМ-21/01/20 від 27.01.2020 (т. 1, а.с. 133).

В подальшому, ТОВ «ФМ «Київхліб» з метою реалізації продукції пшениці 3 класу м`якої, ненасіннєвої, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,000 тонн уклало з ТОВ «Хлібопродукція» договір комісії ФМ-03/08/20 від 03.08.2020 (т. 1, а.с. 134-136), у відповідності до якого комітент (ТОВ «ФМ «Київхліб») доручає, а комісіонер зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента наступні юридично значимі дії: здійснювати реалізацію (продаж та/чи поставку) на експорт з України продукції, що належить Комітенту; укладати зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу та/чи поставки (надалі також контракт чи контракти), оформляти і підписувати в інтересах комітента інші документи, необхідні для здійснення продажу продукції на експорт, а також діяти в інтересах комітента в рамках вже укладених зовнішньоекономічних експортних договорів (контрактів) тощо (далі договір від 03.08.2020).

Згідно із специфікацією №1 від 03.08.2020 до договору комісії №ФМ-03/08/20 від 03.08.2020 позивач доручає, а ТОВ «Хлібопродукція» зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента юридичні дії з продажу за межами України продукції, а саме: пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,000 тонн із мінімальною вартістю реалізації партії продукції 5 222 700,00 грн. (далі Специфікація від 03.08.2020) (т. 1, а.с. 1137).

Пунктом 2 Специфікації від 03.08.2020 закріплено умови передачі продукції на комісію: EXW Одеська область, Березенівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д, термін передачі продукції на комісію: до 31.08.2020 року включно (п. 3 Специфікації від 03.08.2020).

Відповідно до акту №1 прийому-передачі продукції на комісію до Специфікації №1 від 03.08.2020 до договору комісії №ФМ-03/08/20 від 03.08.2020 ТОВ «ФМ «Київхліб» передало ТОВ «Хлібопродукція» пшеницю 3 класу м`яку, ненасіннєву, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,00 тонн загальною вартістю 5 222 700,00 грн. (т. 1, а.с. 139).

Між тим, судом встановлено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір доручення №05/04 від 05.04.2019, у відповідності до якого повірений зобов`язується вчиняти від імені та за рахунок довірителя юридичні дії та пов`язані з ним фактичні дії шляхом представництва інтересів довірителя перед третіми особами на території України з метою виконання довірителем договорів, контрактів, предметом яких є придбання та/або продаж/поставка/передача на комісію (для подальшого вивезення за кордон) сільськогосподарської продукції (сировини та продуктів її переробки), для чого протягом строку дії цього договору на території України виконувати операції з фактичного прийому/передачі сільськогосподарської продукції та підписувати первинні документи (видаткові накладні, акти приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні). Сторони дійшли згоди, що повірений вправі підписувати і інші документи, пов`язані з придбанням та/або продажем/поставкою/передачею на комісію (для подальшого вивезення за кордон) сільськогосподарської продукції, у випадку досягнення сторонами про це згоди шляхом підписання відповідно додаткової угоди до цього договору (далі договір від 05.04.2019) (т. 1, а.с. 117-118).

Відповідно до пункту 3.1 договору від 05.04.2019 повірений зобов`язаний, серед іншого не пізніше 5 (п`ятого) робочого дня кожного місяця, наступного за місяцем, в якому було надано послуги за цим договором, надавати довірителю підписаний повіреним звіт щодо виконання доручення за цим договором за відповідний місяць та акти приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць.

В межах виконання окресленого договору сторонами складено та підписано акт № про надання послуг від 01.04.2020 (т. 1, а.с. 119), звіт №10 від 01.04.2020 про виконання доручення згідно договору доручення №05/04 від 05.04.2019 (т. 1, а.с. 120-121), акт №11 надання послуг від 23.11.2020 (т. 1, а.с. 122), звіт №11 від 23.11.2020 про виконання доручення згідно договору доручення №05/04 від 05.04.2019 (т. 1, а.с. 123).

Згідно із звітом №10 від 01.04.2020ФОП ОСОБА_1 здійснено наступні послуги, а саме:

- Визначення дійсної наявності товару у постачальника, з яким довіритель уклав договір поставки;

- Виконання операцій з фактичного приймання товару за актами прийому-передачі договорів поставки;

- Виконання операції з фактичної передачі товару третім особам-контрагентам довірителя за договорами продажу/поставки/комісії;

- Оформлення результатів приймання товару у власність довірителя (в тому числі, але не виключно, оформлення первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції). Перелік місць прийму-передачі товару за кількістю, а саме: пшениця 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 27.01.2020, 28.01.2020, 29.01.2020 від ТОВ «Золотистий колос», 27.01.2020, 28.01.2020, 29.01.2020 від ТОВ «Форд Холл» за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка.

Відповідно ж до звіту №11 від 23.11.2020 аналогічні послуги були надані повіреним 03.08.2020 з отриманням товару (пшениці) від ТОВ «Форд Холл», 03.08.2020 від ТОВ «Хлібопродукції» за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка (т. 1, а.с. 123).

Аналізуючи наведенні первинні документи, суд зазначає, що продукція - пшениця 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019, придбана ТОВ «ФМ «Київхліб» у ТОВ «Золотистий колос», була передана для реалізації спочатку ТОВ «Форд Холл» та у зв`язку із не реалізацією ним такої продукції передана ТОВ «Хлібопродукція».

Передача та приймання продукції відбувалось за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка та здіснювалось ФОП ОСОБА_1 згідно договору доручення №05/04 від 05.04.2019.

У той же час судом встановлено, що комісіонером ТОВ «Хлібопродукція» згідно договору комісії від 03.08.2020 було реалізовано продукцію - пшеницю 3 класу м`яка, ненасіннєва, українського походження врожаю 2019 року, ДСТУ 3768:2019 у кількості 1 050,00 тонн за ціною 4 974,00 грн. за 1 тонну компанії NIKA HOLDING GROUP, spol.s r.o., нерезидент Чеської Республіки відповідно до контракту №HL-05-11-20/FM від 20.11.2020 (далі контракт) (т. 1, а.с. 141-144).

Факт реалізації такої продукції підтверджується митною декларацією №UA700100/2020/006529 (т. 1, а.с. 147).

Обставини надання комісіонером ТОВ «Хлібопродукція» послуг позивачу за договором комісії від 03.08.2020 підтверджуються актами №00026, №00027 від 30.12.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 1, а.с. 145-146) та звітом комісіонера від 30.12.2020 (т. 1, а.с. 149).

Суд при вирішенні даного спору по суті враховує, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, не можуть бути взяті до уваги, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни в тому числі тими, які не були безпосередніми постачальниками товару, та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.11.2020 у справі №816/5040/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява N 803/02) у справі "Інтерсплав проти України"; рішення від 22 січня 2009 року (заява N 3991/03) "Справа БУЛВЕС проти Болгарії"; рішення від 18 березня 2010 року (заява N 6689/03) у справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії".

Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.

Дана правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 25.08.2022 у справі №808/2359/17.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №640/16576/19, суд зауважив, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

При цьому, в окресленому рішенні судом вказано, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи (постанови Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі N 813/4931/13-а).

При цьому, не можуть бути враховані судом посилання контролюючого органу на відкрите кримінальне провадження, оскільки відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, такого доказу як вирок надано не було.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 КАС України, частиною 2 якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник податку може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності свого постачальника (в тому числі по ланцюгу постачання) і реально отримати від нього товари/роботи/послуги, незважаючи на те, що контрагент можливо і має намір щодо порушення податкового законодавства.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 09 липня 2020 року у справі № 826/9561/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 1640/2783/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 817/992/15.

Суд враховує, що в постанові Верховного суду від 18.04.2018 у справі №820/13301/14 сформовано висновки про те, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

Суд відмічає, що в акті перевірки відображено певний перелік підстав, які можуть свідчити про необґрунтованість податкової вигоди, однак доказів на їх підтвердження до суду не надано.

Суд залишає поза увагою твердження ГУ ДПС у м. Києві про не надання до перевірки документів, що підтверджують якість, безпеку товарів від виробника або постачальника, а саме: паспорта якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати, видані Міністерством охорони здоров`я України, довідки Держспоживстандарту України, сертифікати відповідності, документи про якість тощо (т. 1, а.с. 58) та вказує, що за умовами укладеного між позивачем та ТОВ «Золотистий колос» договору від 24.01.2020 (п. 5.2) постачальник зобов`язується, серед іншого на вимогу покупця надати покупцю/забезпечити надання покупцю копії посвідчення якості (сертифіката, картки аналізу зерна тощо) на товар (передається в пункті поставки товару), який покупець вправі використовувати (в т.ч. передати третій особі) при подальшій реалізації товару, в т.ч. на експорт.

Тобто, умовами договору від 24.01.2020 не встановлено обов`язку надання таких документів, а передбачено виконання такого пункту договору від 24.01.2020 виключно на вимогу постачальника (позивача).

ТОВ «ФМ «Київхліб» повідомила суд, що такої вимоги контрагенту не ставило, а тому твердження ГУ ДПС у м. Києві в цій частині не можуть вказувати на нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Золотистий колос».

Окрім цього, суд наголошує, що сертифікати якості та інші документи, на відсутність яких посилається контролюючий орган, не є первинними документами, в розумінні Закону №996-ХІV та ПК України.

Посилання ж відповідача на те, що звіти, надані до перевірки (№10 від 01.04.2020, №11 від 23.11.2020) про виконання доручення згідно договору доручення №05/04 від 05.04.2019 та актів надання послуг по договору доручення наданих послуг ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ФМ «Київхліб» (№10 від 01.04.2020, №11 від 23.11.2020), складені з порушенням пункту 3.1 договору доручення від 05.04.2021 №05/04, що становить під сумнів здійснення вищевказаних операцій, також відхиляються судом із наступних мотивів.

Як вже було вказано вище відповідно до пункту 3.1 договору від 05.04.2019 повірений зобов`язаний, серед іншого не пізніше 5 (п`ятого) робочого дня кожного місяця, наступного за місяцем, в якому було надано послуги за цим договором, надавати довірителю підписаний повіреним звіт щодо виконання доручення за цим договором за відповідний місяць та акти приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць.

Суть претензій податкового органу в окресленій частині полягають у тому, що продукція поставлялась у січні 2020 року та серпні 2020 року, однак відповідні звіти та акти складені із порушенням п`ятиденного строку надання звітів щодо виконання доручення за договором від 05.04.2019.

Суд відмічає, що порушення строків складення документів за договором від 05.04.2019 не є та не може свідчити, що такі операції не відбулися, а такі обставини лише констатують таке порушення.

При цьому, в означеній частині відповідач ставить під сумнів проведення відповідних операцій, тобто посилається на власні припущення без підтвердження їх належними та достатніми доказами.

Що ж стосується обставин не встановлення при здійсненні аналізу ЄРПН придбання ТОВ «Форд Холл» та ТОВ «Хлібопродукція» послуг щодо відповідального зберігання та транспортно-експедиційних послуг, в яких пунктом навантаження продукції значиться Одеська область, Березнівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д, а пунктом призначення Азовська митниця (Маріуполь), суд нагадує, що вказані контрагенти позивача є комісіонерами (за умовами укладених договорів), діяльність яких направлена на реалізацію придбаного ТОВ «ФМ «Київхліб» товару в ТОВ «Золотистий колос».

Суд відмічає, що продукція, придбана позивачем у ТОВ «Золотистий колос», поставлялась останнім за адресою: Одеська область, Березнівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б.40, Елеватор Д на умовах EXW (англ.Works), або (Франко завод (…назва місця)) термін Інкотермс 2000 та 2010, у відповідності до якого продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Подальша передача товару (продукції) ФОП ОСОБА_2 здійснювалась на підставі договору доручення від 05.04.2019 ТОВ «Форд Холл», ТОВ «Хлібопродукція» за адресою: Одеська область, Березнівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д.

Тобто, місце навантаження, розвантаження та подальша передача товару здійснювалась за однією і тією ж адресою.

Таким чином, твердження ГУ ДПС у м. Києві про відсутність послуг щодо відповідального зберігання та транспортно-експедиційних послуг, в яких пунктом навантаження продукції значиться Одеська область, Березнівський район, с. Новоселівка, вул. Цегельна, б. 40, Елеватор Д в частині, що стосується ТОВ «Форд Холл» є безпідставними, адже послуги з навантаження не здійснювались. Товар в момент його передачі на відповідальне зберігання перебував за тим же місцем зберігання, а відтак не потребував жодних дій щодо його навантаження. При цьому обов`язок щодо відповідального зберігання передбачено безпосередньо умовами укладеного між позивачем та ТОВ «Форд Холл» договором.

В частині, що стосується ТОВ «Хлібопродукція», суд відмічає, що поставка товару здійснювалась на умовах СРТ - термін Інкотермс 2000 та 2010, що означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.

Вид транспорту 10 морське судно, Маріуполь.

Згідно з пунктом 2.10 договору від 03.08.2020 …комісіонер повинен надати копії документів, що підтверджують додатково понесені комісіонером витрати, які відповідно до вимог цього договору та/або відповідної специфікації не включені до комісійної винагороди та підлягають компенсації комітентом комісіонеру.

Відповідно до пункту 9 Специфікації №1 від 03.08.2020 сторони дійшли згоди, що до комісійної винагороди не включаються наступні витрати комісіонера, які підлягають компенсації комітентом комісіонеру відповідно до умов договору комісії: витрати/вартість з послуг митного оформлення.

Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що ТОВ «Хлібопродукція» мало здійснювати перевезення товару з Елеватора Д (місце передачі продукції) в місце експорту продукції власними силами, а відтак відсутність у звітах комісіонера (ТОВ «Хлібопродукція») жодних витрат, пов`язаних із зберіганням, транспортуванням та відвантаженням продукції, не є та не може свідчить про недоведеність факту зберігання продукції, придбаної позивачем у ТОВ «Золотистий колос», яка в подальшому була реалізована ТОВ «Хлібопродукція», як комісіонером в інтересах комітенту (позивача) на експорт, адже умовами Специфікації №1 до договору від 03.08.2020 регламентовано, що витратами комісіонера, які підлягають компенсації комітентом комісіонеру відповідно до умов договору комісії є витрати/вартість з послуг митного оформлення.

Таким чином, стверджувати про необхідність відображення окресленої інформації у звітах комісіонера не вбачається за можливе.

Резюмуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують факт отримання позивачем продукції від ТОВ «Золотистий колос» та подальшу реалізацію придбаної продукції на експорт.

Отже, судом прослідковується зміна майнового стану ТОВ «ФМ «Київхліб» шляхом придбання продукції та її подальшої реалізації, тобто використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, суд вважає хибними висновки ГУ ДПС у м. Києві щодо завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 1 010 000 грн. за січень 2020 року у взаємовідносинах з ТОВ «Золотистий колос».

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, з огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до висновку про не відповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають істотного значення для вирішення спору по суті.

Положеннями частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що адміністративний позов підлягає до задоволення, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 15 150,50 грн. згідно з платіжною інструкцією №29637066 від 22.06.2023, підлягають стягненню на користь останнього із ГУ ДПС у м. Києві.

В судовому засіданні 28.11.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст рішення суду складений 05.12.2023.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №4 від 31.03.2023.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмова мережа «Київхліб» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Межигірська, б. 83, каб. 301, ідентифікаційний код 40758305) судовий збір у розмірі 15 151,50 грн. (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят одна грн. 50 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.