Справа № 300/6641/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2023 р. справа № 300/6641/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі ГУНП в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування п. 1 Наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 25.08.2023 №1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Івано-Франківського РУП ГУНП», яким застосовано до старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що службове розслідування у відношенні нього було проведене з численними порушеннями, а застосування дисциплінарного стягнення відбулося безпідставно та необґрунтовано внаслідок наступного. Зокрема, вважає, що відповідачем не надано оцінки обставинам отримання травми ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків, не враховано, що стосовно ОСОБА_2 вчинялися агресивні дії, що унеможливлювало застосування заходів поліцейського піклування. Окрім того, вказує, що відповідач безпідставно покладає на нього відповідальність за нездійснення безперервної відео зйомки, оскільки повноваженнями щодо забезпечення належного функціонування технічного обладнання, у тому числі, бодікамери він не наділений, а висновки щодо низького рівня знань та навичок у тактиці самозахисту не підтверджені належними та допустими доказами.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
29.09.2023 судом отримано заяву ОСОБА_1 , до якої було долучено документ, що підтверджує сплату судового збору у сумі 1073,60 грн.
02.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання про уточнення позову, відповідно до якого ОСОБА_1 просить розглядати позовні вимоги у такій редакції:
визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 25.08.2023 №1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Івано-Франківського РУП ГУНП», яким застосовано до старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0110999) дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
19.10.2023 судом отримано відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Пояснив суду, що дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що отримані позивачем тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правого кульшового суглобу є наслідком падіння останнього з висоти власного росту з власної необережності. Окрім того, в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час обслуговування виклику про домашнє насильство виявлено порушення службової дисципліни, зокрема вимог пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, пп. 2, 8, 9 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказу МВС України від 18.12.2023 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», оскільки було встановлено, що відеозапис на місці події здійснювався з перервами, працівники поліції показали низький рівень навичок та знань по тактиці дій і тактиці самозахисту поліцейських, а також не вжили усіх необхідних заходів для припинення протиправних дій та попередження можливого вчинення правопорушником протиправних дій відносно інших громадян.
Окрім того, на переконання відповідача, позивач скопіював та передав стороннім особам інформацію з нагрудного відео реєстратора X5B Badge camera, а саме: відео з місця події за повідомленням про домашнє насильство сином відносно матері стороннім особам (користувачу сторінки blacklist.man в соціальній мережі Instagram), що у подальшому призвело до висвітлення такої інформації і соціальній мережі Instagram з доступом до неї усіх користувачів мережі, чим порушив пп. 5 п. 1 розділу VІІ, п. 8 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Водночас, позивач у порушення вимог п. 1, 6 ч. 1 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передавши таку інформацію, не забезпечив її конфіденційність. Із урахуванням викладеного вважає позовні вимоги безпідставними, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову.
01.11.2023 ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідачем не надано належних доказів того, що відеозапис з бодікамери був розповсюджений у соціальних мережах за сприяння позивача. При цьому, жодних заходів, спрямованих на відібрання у нього пояснень з приводу службового розслідування відповідачем не здійснювалось.
У запереченнях, що надійшли на адресу суду 14.11.2023, представник ГУНП в Івано-Франківській області пояснив, що до повноважень дисциплінарної комісії не належить надання оцінки отриманої позивачем травми, оскільки дисциплінарна комісія уповноважена досліджувати обставини наявності чи відсутності у діях поліцейського дисциплінарного проступку. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 , володіючи інформацією про потребу ОСОБА_3 у примусовій психіатричній допомозі не застосував відносно нього поліцейське піклування та не попередив ОСОБА_3 про застосування відносно нього спеціального засобу, спорядженого речовинами сльозогінної та дратівної дії. Водночас, роз`яснює, що при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги характеристику ОСОБА_1 , рівень його кваліфікації, систематичне порушення службової дисципліни.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, правом на подання пояснень не скористалась, хоча копію ухвали про відкриття провадження отримала 05.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 102).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 у період з 19.06.2017 по теперішній час проходить службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією послужного списку (т. 3 а.с. 27-33).
Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 01.08.2023 №163 позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із допущенням порушень пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, пп. 2, 8, 9 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказу МВС України від 18.12.2023 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 22-23).
У подальшому начальник ВГІ ГУНП в Івано-Франківській області підполковник поліції Берладіна С. звернувся до начальника ГУНП в Івано-Франківській області Безпалька С. із рапортом, у якому клопотав про надання дозволу на призначення та проведення службового розслідування за фактом виявлення у групі Комуналка ІФ статті користувача соціальної мережі Facebook «Анонімний учасник», яка стосувалась обставин притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 229).
Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 04.08.2023 №1250 за вказаним фактом призначене службове розслідування (т. 1 а.с. 228).
Рапортом від 09.08.2023 керівництво ГУНП в Івано-Франківській області повідомлено про необхідність розгляду факту викладення інформації та відео на сторінці користувача blacklist.man в соціальній мережі Instagram в межах призначеного наказом ГУНП від 04.08.2023 №1250 службового розслідування (т. 1 а.с. 230).
16.08.2023 начальник ВГІ ГУНП в Івано-Франківській області підполковник поліції Берладіна С. клопотав про скасування наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 01.08.2023 №163 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин вчиненого порушення службової дисципліни, не встановленням причин і умов учинення дисциплінарного проступку, а також допущенням порушень при застосуванні норм законодавства, що підтверджується змістом відповідного рапорту (т. 1 а.с. 226-227).
Наказом відповідача від 16.08.2023 №1311 визнано недійсним та скасовано наказ ГУНП в Івано-Франківській області від 01.08.2023 №163 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (т. 1 а.с. 225).
У подальшому строк проведення службового розслідування продовжено на 15 днів (т. 1 а.с. 224).
У ході проведення службового розслідування встановлено, що 20.07.2023 за повідомленням про домашнє насильство відносно матері з боку ОСОБА_3 виїхали старший інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 .
Так, під час обслуговування виклику ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , володіючи інформацією, що ОСОБА_3 потребує примусової психіатричної допомоги, не застосували відносно нього поліцейське піклування.
Натомість, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 було застосовано спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, без попередження про застосування такого засобу, що становить собою порушення ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію».
Також, на переконання відповідача, позивач у порушення п. 5,6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2023 №1026 допустив розрядження портативного відеореєстратора та не забезпечив безперервну відеозйомку на місці події.
Окрім того, за результатами службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив копіювання та передачу стороннім особам інформації з нагрудного відео реєстратора X5B Badge camera, а саме: відео з місця події за повідомленням про домашнє насильство сином відносно матері стороннім особам (користувачу сторінки blacklist.man в соціальній мережі Instagram), що у подальшому призвело до висвітлення такої інформації і соціальній мережі Instagram з доступом до неї усіх користувачів мережі, чим порушив пп. 5 п. 1 розділу VІІ, п. 8 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Водночас, позивач у порушення вимог п. 1, 6 ч. 1 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передавши таку інформацію не забезпечив її конфіденційність.
Вказана інформація підтверджується змістом висновку службового розслідування від 25.08.2023 (т. 1 а.с. 179-223).
Також відповідно до коментованого висновку службового розслідування, встановлено неналежну організацію документального процесу передачі спецзасобів, портативних відеореєстраторів та планшетних пристроїв від одних працівників сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП до інших.
При цьому, відповідач вважає, що позивач під час намагання затримати ОСОБА_3 діяв з порушенням вимог ряду нормативних документів, що свідчить про його низький рівень навичок та знань по тактиці дій і тактиці самозахисту поліцейського, що у подальшому призвело до непередбачуваної поведінки ОСОБА_3 , падіння ОСОБА_1 та отримання ним тілесного ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правого кульшового суглобу через особисту необережність.
Таким чином, наказом від 25.08.2023 №1357, за порушення службової дисципліни, вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 3 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 41, ч. 1 ст. 43, п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 8, 9 ч. 3 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5, 6 розділу ІІ, пп. 5 п. 1 розділу VІІ, п. 8 розділу VІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, п. 1, 6 ч. 1 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (т. 1 а.с. 170-178).
Не погодившись із наказом від 25.08.2023 №1357 у частині накладення дисциплінарного стягнення, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон № 580-VIII), Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Основні обов`язки поліцейського визначені ст. 18 Закону №580-VIII.
Положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком, згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Змістовний аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає змогу зробити висновок, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас, порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення.
Однак, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.
Відповідно до частини 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Отже, судом надається оцінка службовому розслідуванню, призначеному наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 04.08.2023 №1250 на підставі рапорта начальника ВГІ ГУНП в Івано-Франківській області підполковник поліції Берладіна С.
Так, частинами 1, 2 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
До складу дисциплінарних комісій можуть також включатися представники громадськості, які мають бездоганну репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет.
Згідно із ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Судом зазначається, що у матеріалах службового розслідування наявні пояснення ОСОБА_1 від 04.08.2023 (т. 2 а.с. 2-4) та пояснення від 08.08.2023 (т. 2 а.с. 78-82), отже суд критично ставиться до посилань позивача про ненадання йому можливості надати пояснення від час проведення службового розслідування. Аргументи позивача про деякі недоліки в оформленні письмових пояснень не можуть, на думку суду, бути підставою для висновку про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування.
Відповідно до частини 1 статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Дисциплінарного статуту, висновок за результатами службового розслідування підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Так, судом досліджено наявну у матеріалах справи копію висновку службового розслідування від 25.08.2023 та встановлено, що вказаний висновок не відписаний одним із членів дисциплінарної комісії, а саме: старшим інспектором з ОД ВНП УКЗ ГУНП в Івано-Франківській області підполковником ОСОБА_5 . При цьому, на місці підпису вказаної особи розміщено відмітку «відрядження», однак у матеріалах справи копія відповідного наказу відсутня. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів згоди усіх членів дисциплінарної комісії з результатами службового розслідування.
Водночас, по суті описаних у висновку службового розслідування від 25.08.2023 ознак дисциплінарного проступку, судом зазначається наступне.
Як вбачається з описової частини висновку службового розслідування, відповідачем встановлено, що в соціальній мережі Instagram на сторінці користувача blacklist.man виявлено відео аналогічне тому, яке було відзняте 20.07.2023 на нагрудний відео реєстратор Х5В (128 Гб/ GPS) Badge camera X5B (128 Гб/ GPS) серійний номер №F.21В7200, виданий 20.07.2023 для виконання службових завдань старшому інспектору сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 . Аналізуючи зібрані у ході проведення службового розслідування матеріали, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що інформація, викладена в групі Комуналка ІФ користувачем мережі Facebook «Анонімний учасник» та на сторінці користувача blacklist.man в соціальній мережі Instagram була надана саме позивачем.
Водночас, у висновку також зазначено, що ОСОБА_1 заперечує свою причетність до публікації статті у групі Комуналка ІФ та до передачі відео, у подальшому опублікованого на сторінці користувача blacklist.man в соціальній мережі Instagram.
Відповідно до п. 13 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 (надалі - Порядок № 893), поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Отримані в ході службового розслідування пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та пояснення інших осіб суттєво суперечать одні одним. Письмових пояснень, у яких ОСОБА_1 визнавав би факт публікації ним статті у групі Комуналка ІФ та передачі відео, у подальшому опублікованого на сторінці користувача blacklist.man в соціальній мережі Instagram, суду не надано.
За приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Достовірними за приписами ч.1 ст. 75 КАС України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Спірною обставиною, яка підлягає доказуванню у даному випадку, є насамперед, наявність у позивача сторінки у соціальній мережі Instagram та передання ним з власної сторінки відеоролику, опублікованого на сторінці користувача blacklist.man в соціальній мережі Instagram.
Письмові доказі, що підтверджують ці факти, суперечать іншим письмовим доказам, що не дозволяє з їх допомогою встановити дійсні обставини справи. Ці докази є взаємовиключними, а тому жодні з них не можуть вважатися переконливими.
Що стосується наявних у матеріалах справи скріншотів з соціальної мережі Instagram (т. 2 а.с. 138-151), суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.
Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Дослідження електронних доказів відбувається за правилами, встановленими ст. ст. 81, 99 КАС України.
Клопотань про дослідження змісту веб-сторінки соціальної мережі Instagram від сторін не надходило.
Однак, судом досліджено надані відповідачем скріншоти із сторінки blacklist.man в соціальній мережі Instagram, зокрема на вказаних скріншотах міститься фото чоловіка, кількість підписників, повідомлення від користувача mrotaras, водночас відповідачем не надано безспірних доказів, що сторінка mrotaras належить позивачу.
При цьому, сама публікація із сторінки blacklist.man в соціальній мережі Instagram, зміст якого описаний у висновку спірного службового розслідування, не містить інформації про дату, коли вона створена (записана чи змонтована), його автора (особи, що проводить запис), технічних умов його створення (пристрої, на яких відбувався запис та відтворення змісту сторінки, наявність та умови підключення до мережі Інтернет).
Відсутність зазначеної інформації позбавляє суд можливості достовірно встановити факт наявності на сторінці відеороліку у момент, що зазначений у висновку службового розслідування, належність сторінки в соціальній мережі «саме позивачу, розміщення відеоролику на сторінці саме за сприяння позивача.
При наявності заперечень цих фактів з боку позивача, надані відповідачем докази у повній мірі не підтверджують склад дисциплінарного проступку. У свою чергу, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог п. 5 та п. 6 розділу II Інструкції під час виконання службових обов`язків, суд звертає увагу на наступне.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року затверджено «Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (надалі - Інструкція №1026).
Згідно п. 1 розділу 1 Інструкції №1026, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
Портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу 1 Інструкції №1026).
Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Підпунктом 1, 2 пункту 6 розділу 2 Інструкції №1026 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.
Отже, за загальним правилом, передбаченим п. 5 Інструкції №1026, позивач мав обов`язок здійснювати запис відеореєстратором протягом всього часу несення служби.
Так, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, що наданий ОСОБА_1 відео реєстратор за технічної можливості дозволяв забезпечити здійснення безперервної фіксації протягом усієї зміни поліцейського.
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити те, що вимога до поліцейського про дотримання положень п. 5 розділу ІІ Інструкції №1026 може бути пред`явлена лише за умови забезпечення поліцейського таким відеореєстратором, який би був здатним здійснювати запис протягом всього часу несення служби.
Оскільки у спірному випадку суду не надано доказів, що позивач був забезпечений відеореєстратором з такими технічними можливостями, то відсутні і підстави стверджувати про недотримання позивачем вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції №1026.
Принагідно, суд також звертає увагу, що за результатами службового розслідування відповідачем встановлено неналежну організацію документального процесу передачі спецзасобів, портативних відеореєстраторів та планшетних пристроїв від одних працівників сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП до інших.
Щодо можливих порушень ОСОБА_6 вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції №1026, суд зазначає, що будь-яких підстав вважати, що у спірному випадку позивач допустив розрядження портативного відео реєстратора або що мало місце пошкодження відеореєстратора, у спірному випадку не існує, а отже не існує і підстав стверджувати про недотримання позивачем обов`язку щодо розрядження портативного відео реєстратора. Навпаки, встановлені обставини справи свідчать про те, що відеореєстратор позивача містив файли записів виконання ним службових обов`язків протягом зміни (т. 2 а.с. 200).
Оцінюючи аргументи відповідача про неналежну тактичну підготовку ОСОБА_1 , суд вказує, що вони не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки згідно із довідкою про результати навчання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за навчальний 2023 рік, з навчальної дисципліни «Тактика дій» позивачем отримано оцінки «добре» та «відмінно», з навчальної дисципліни «Тактика самозахисту та особистої безпеки» - оцінки «добре» та «відмінно» (т. 3 а.с. 36-40).
Досліджуючи матеріали справи у частині можливого порушення позивачем вимог п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», судом вказується на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону №580-VIII, поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.
Згідно із ч.ч.2,3 ст.42 Закону №580-VIII, фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.
За нормами ч. 4 ст. 42 Закону №580-VIII, для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби, зокрема: 1) гумові та пластикові кийки; 2) електрошокові пристрої контактної та контактно-дистанційної дії; 3) засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо); 4) засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії; 5) засоби примусової зупинки транспорту.
При цьому, за правилами ч. 7 ст. 42 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.
Відповідно до ст. 43 Закону №580-VIII, вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.
Згідно і ч. 1 з ст.43 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку (ч. 2 ст. 43 Закону №580-VIII).
Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення (ч. 3 ст. 43 Закону №580-VIII).
Окрім того, судом здійснено перегляд відеозаписів з бодікамери позивача (т. 2 а.с. 200) та встановлено, що під час застосування спецзасобу позивач не зробив відповідного попередження, а спецзасіб було застосовано до особи, яка находилась спиною до поліцейського.
Щодо факту незастосування ОСОБА_1 заходів поліцейського піклування, судом зазначається, що у ст. 41 Закону №580-VIII визначена можливість встановлення поліцейського піклування, що є проявом гуманітарної та професійної діяльності поліції. Серед видів поліцейського піклування виокремлено піклування щодо особи, яка має ознаки вираженого психічного розладу і створює реальну небезпеку оточуючим або собі.
Щодо особи, яка має ознаки вираженого психічного розладу і створює реальну небезпеку оточуючим або собі, поліцейське піклування має певну специфіку, оскільки ця особа не створила будь-якого правопорушення та ще не визнана пацієнтом, тому співробітникам поліції необхідно самостійно оцінювати стан такої особи, тобто може враховувати її фактичні дії, можливість настання негативних наслідків від дій такої особи.
Так, за змістом позовної заяви ОСОБА_1 не заперечує, що у процесі відпрацювання виклику про домашнє насильство йому було повідомлено встановлення ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.07.2023 застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на шість місяців. Вказане також підтверджується поясненнями позивача, наданими під час проведення службового розслідування.
Суд критично ставиться до аргументів позивача щодо відсутності на наданій йому ухвалі відмітки про набрання нею законної сили, оскільки для визначення необхідності застосування відносно ОСОБА_3 заходів поліцейського піклування позивач як службова особа органів внутрішніх справ мав самостійно оцінити стан ОСОБА_3 на предмет наявності ознак вираженого психічного розладу та створення реальної небезпеки оточуючим або собі.
При цьому, у матеріалах справи міститься копія повідомлення про домашнє насильство, яке було отримано від ОСОБА_7 , сформована оператором 102 Левенчук з пульту №31. Так, у коментованому повідомленні міститься додаткова інформація «На психоневролог обліку ТАК», стан «Психічно нестійкий» (т. 2 а.с. 176), що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо психічного стану ОСОБА_3 .
Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку у цій частині.
Водночас, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи суд вбачає за необхідне надати оцінку застосованому до позивача виду дисциплінарного стягнення.
Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно із ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, осіб порушників, ступінь їх вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейських, їх ставлення до служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжений аналогічними Указами.
Тобто, оскаржуваний наказ було прийнято під час дії на всій території України воєнного стану.
Положеннями ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Отже, у період дії воєнного стану підлягає застосуванню ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у частині другій якої імперативно визначений чіткий порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме в порядку зростання від менш суворого до більш суворого.
Тобто, дисциплінарному стягненню у виді суворої догани передує менш суворе дисциплінарне стягнення.
Згідно із ч. 1 ст. 23 Дисциплінарного статуту, строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить: зауваження - протягом двох місяців; догана - протягом трьох місяців.
Відповідно до ч. 6 ст. 23 Дисциплінарного статуту, поліцейський вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено державною нагородою, заохочено шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення або закінчився строк дії дисциплінарного стягнення.
Судом вказується, що на момент прийняття спірного наказу строк дії дисциплінарних стягнень у вигляді зауважень закінчився.
Також сторонами не заперечується, що наказ від 01.08.2023 №163, яким до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, було скасовано за ініціативою відповідача. Окрім того, у п. 16 послужного списку позивача відсутня інформація про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани (т. 3 а.с. 32-33).
Отже, під час проведення службового розслідування та прийняття спірного наказу позивач не мав діючих дисциплінарних стягнень.
Тому відповідач обрав вид дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, з порушенням вимог ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Крім цього, суд констатує, що застосований вид дисциплінарного стягнення є непропорційним встановленому дисциплінарному проступку.
За змістом ухвали Верховного Суду від 17.04.2023 у справі № 560/8721/22 вид дисциплінарного стягнення, обраний з порушенням послідовності встановленої у ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є незаконним, непропорційним та необґрунтованим.
Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах застосування іншого виду дисциплінарного стягнення ніж передбачено законодавством, безвідносно до виявлених фактів дисциплінарних порушень, свідчить про протиправність спірного наказу та є достатньою й самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.
За таких обставин заявлені вимоги позивачем є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 25.08.2023 №1357 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Івано-Франківського РУП ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо ОСОБА_1 .
Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 грудня 2023 р.