Справа № 381/4781/23
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Коляда В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі ЦПП у Київській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

19.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі ЦПП у Київській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 11.10.2023 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено штраф в розмірі 425,00 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, дійсно 11.10.2023 року працівники поліції зупинило його та перевірили документи, зокрема посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому почали вимагати поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, саме на нього. На його пояснення, що автомобіль, на якому він рухався належить дружині, працівники поліції не відреагували, а навпаки вказали, що він вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Права не роз`яснили, скористатись правовою допомогою не надали можливості, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності винесли безпосередньо на місці зупинки автомобіля.

У звязку з чим, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, а постанова складена з порушенням вимог передбачених КУпАП, що стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишено без руху.

27.10.2023 року, через канцелярію суду, надійшла письмова заява від позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження.

16.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначили, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з того, що позивач дійсно керував транспортним засобом не маючи при собі чинного полісу ОСЦВВНТЗ, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення було розглянути відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що зафіксовано на нагрудну боді камеру Моторола, серійний номер 477036, яка використовувалась поліцейським. Таким чином, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В своїх поясненнях зазначив, що він дійсно керував транспортним засобом. Після зупинки автомобіля на вимогу інспектора, поліс не пред`являв, пояснюючи, що машина не його а дружини. Права йому роз`яснювали, але він їх не почув, оскільки розмовляв по телефону.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у їх задоволенні просив відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

При розгляді справи судовом встановлено, що постановою серії БАБ № 727697 від 11.10.2023 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 11.10.2023 року о 07:37 год, ОСОБА_1 в м. Фастів по вул. Миру, 32, керуючи транспортним засобом «CHEVROLET SPARK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мав при собі діючого полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, визначено, що адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.1 (ґ) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Долучений представником відповідача Коляда В.Г. відеозапис факту скоєння правопорушення позивачем містять інформацію, на підставі якої можливо встановити обставини, що мають суттєве значення для правильного розгляду даної справи.

Таким чином, такий відеозапис, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом по даній справі.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що працівниками поліції зафіксовано факт, що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, останній не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Не надано його було і при розгляді справи в суді.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що під час розгляду справи позивачу було роз`яснено права, передбачені чинним законодавством України.

Також не знайшли підтвердження доводи позивача про порушення його прав поліцейським при складанні оскаржуваної постанови. Правом на захист позивач скористався, оскарживши постанову до суду.

Разом з тим, як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Фастівським РЕВ при УДАІ ГУ МВС в Київській області, власником автомобіля «CHEVROLET SPARK», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 . Згідно копії наданого страхового полісу № АР/6943614, який виданий ТДВ «СК» ГАРДІАН», на транспортний засіб марки «CHEVROLET SPARK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що строк дії договору становить з 10 год. 00 хв. 10.10.2023 року по 09.10.2024 року включно. При цьому у самому Полісі, у графі «Страхувальник» вказано ОСОБА_3 .

Необхідність наявності при водії чинного страхового полісу обумовлено в першу чергу специфікою правовідносин, що виникають внаслідок використання транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки та використання корисних властивостей та функцій якого створює потенційну загрозу для життя, здоров`я оточуючих членів суспільства.

Внаслідок цього на законодавчому рівні запроваджено обов`язковий вид страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, правову основу якого становить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі по тексту Закон № 1961).

У п. 21.1 ст. 21 Закону № 1961 встановлюється, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

На основі аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що законодавцем закріплено імперативну законодавчу конструкцію, відповідно до якої керування транспортним засобом може здійснюватися лише за умови наявності страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Керування транспортним засобом без наявності такого страхування не допускається.

Таким чином, оскільки наявність страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язковою умовою допуску особи до керування транспортним засобом, то вищезазначені нормативні приписи Закону № 1961 логічно та розумно узгоджуються з положеннями п. 2.1 ПДР України, відповідно до яких водій зобов`язаний мати при собі поліс (договір) страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Аналогічний обов`язок закріплений і положеннями п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961 - при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Оскільки судом встановлено, що 11.10.2023 року ОСОБА_1 , здійснюючи керування транспортним засобом, виконував правову роль водія, то на нього, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються обов`язки, передбачені ПДР України, зокрема, п. 2.1 ПДР України. Тобто, ОСОБА_1 як водій транспортного засобу зобов`язаний мати безпосередньо при собі страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

У той же час відповідно до пп. а п. 2.4 ПДР України - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічне положення міститься і в п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961 - страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, з метою перевірки на вимогу працівників поліції водії зобов`язані надати, зокрема, страховий поліс. Отже, праву працівників поліції вимагати надання для перевірки страхового полісу кореспондує обов`язків водіїв надати зазначений документ, який повинен бути наявний при них безпосередньо.

Аналогічні висновки були зроблені у Постанові КАС ВС від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а, у Постанові КАС ВС від 25.09.2019 року у справі № 127/19283/17.

Невиконання або неналежне виконання обов`язку пред`явити для перевірки страховий поліс за умови керування транспортним засобом утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На основі вищевикладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на якого поширюються обов`язки, передбачені ПДР України, зобов`язаний не тільки при собі мати чинний страховий поліс, але і на вимогу працівників поліції пред`явити зазначений документ у спосіб, що дає можливість ознайомитися з ним та зафіксувати інформацію.

За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності при накладенні адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав вважати, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущені порушення, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови. За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскільки судом встановлено, що дії інспектора при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору не відшкодовуються.

Керуючись ст. 2,8,9,72-77,162,241-246,250,262,286,292,295 КАС України, на підставі ст. 7,121,126,251,258, 283, 284, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_1 до Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі ЦПП у Київській області ДПП, місцезнах.: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.12.2023 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей