Справа № 240/578/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/578/22

категорія 100030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Скорик С.В.,

за участю: представника позивача - Струкової Л.В.,

решта осіб, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги та середнього заробітку,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, невикористану відпустку, одноразову грошову допомогу при звільненні за період з 01.04.2016 по 22.09.2021;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі/ грошовому забезпеченню при звільненні за період служби з 01.04.2016 по 22.09.2021 в сумі: 722997,61 грн, в тому числі: 246183,75 грн - сума за відпрацьований надурочний час; 214225,63 грн - сума компенсації за невикористану відпустку; 76505,70 грн - сума одноразової грошової допомоги при звільненні; 186082,53 грн - інфляційних;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку грошового забезпечення при звільненні по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що за період проходження служби в ГУ ДФС у Житомирській області його неодноразово було переведено на інші посади, його грошове забезпечення мало обчислюватися згідно посадових окладів відповідно до штатного розпису. Крім того, позивачем зазначено, що йому під час звільнення не було нараховано та виплачено кошти за понадурочний та нічний відпрацьований час. Також, позивач зазначив, що йому нараховано заробітну плату (грошове забезпечення) та виплачено у меншому розмірі ніж було передбачено, що є порушенням з боку відповідача законодавства про оплату праці, вказане слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 02.02.2022 на 15:00.

Відповідно до довідки підготовче засідання 02.02.2022 о 15:00 не відбулось через неприбуття учасників справи щодо яких немає відомостей про вручення їм повідомлення. Наступне підготовче засідання призначено на 16.02.2022 на 14:00.

У підготовчому засіданні суд ухвалами від 16.02.2022, постановленими у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, залучив до участі у справі другого відповідача - ГУ ДПС у Житомирській області та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну фіскальну службу України та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 16.03.2022 до 12:00 у зв`язку із залученням до участі у справі другого відповідача та третьої особи, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 16.02.2022.

У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та оголошення воєнного стану на території України підготовче засідання у справі 16.03.2022 о 12:00 не відбулось.

Після відновлення роботи Житомирського окружного адміністративного суду підготовче засідання у справі призначено на 26.05.2022 на 11:00 (Том №5 а.с.205-206).

Відповідно до довідки у справі у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, підготовче засідання, призначене на 26.05.2022 об 11:00, у справі відкладено на 09.06.2022 на 11:00 (Том №5 а.с.211-212).

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 09.06.2022, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, оголосив перерву у підготовчому засіданні до 21.06.2022 до 14:00, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 09.06.2022 (Том №6 а.с.1-2).

15.06.2022 на адресу суду від відповідача - ГУ ДПС у Житомирській області надійшли заперечення щодо виклику, як сторони у справі та про заміну сторони (Том №6 а.с.7-10).

21.06.2022 на адресу суду від відповідача - ГУ ДПС у Житомирській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (Том №6 а.с.12).

21.06.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача та позивача про призначення судово-економічної експерти у справі. Провадження у справі зупинено до надходження на адресу суду висновку експерта (Том №6 а.с.15-17).

19.07.2023 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 02.08.2023 на 14:00 (Том №6 а.с.267).

У підготовчому засіданні суд ухвалами від 02.08.2023, постановленими у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, задовольнив клопотання представника відповідача та виключив зі складу учасників справи співвідповідача - ГУ ДПС в Житомирській області та відкладено підготовче засідання на 16.08.2023 на 14:30, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 02.08.2023 (Том №7 а.с.6-7).

У підготовчому засіданні суд ухвалами від 16.08.2023, постановленими у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, задовольнив клопотання представника позивача та прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 16.08.2023 вх. №55925/23 та відклав підготовче засідання на 20.09.2023 на 14:30, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 16.08.2023 (Том №7 а.с.24).

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 20.09.2023, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 18.10.2023 на 14:30, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 20.09.2023 (Том №7 а.с.51).

Відповідно до довідки у справі від 18.10.2023 у зв`язку з проходженням судді періодичного навчання судове засідання, призначене на 18.10.2023 на 14:30, відкладено на 25.10.2023 на 14:30 (Том №7 а.с.61).

25.10.2023 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (Том №7 а.с.68).

У судове засідання 25.10.2023 на виклик суду з`явилася судовий експерт Герасимчук Наталія Анатоліївна, яка дала пояснення з приводу проведеної експертизи.

У судовому засіданні суд ухвалою від 25.10.2023, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд справи на 15.11.2023 на 14:30, у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 25.10.2023 (Том №7 а.с.70).

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав, про причини неподання відзиву не повідомив, тому суд, у відповідності до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Положеннями частини 3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Третя особа своїм правом на подання заперечень по суті позовних вимог не скористалась.

У судовому засіданні 15.11.2023 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю, з підстав, що зазначені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

У судове засідання 15.11.2023 представник відповідача та третьої особи не з`явилися, про причини свого неприбуття до суду не повідомили про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа повідомлялися неодноразово як засобами поштового зв`язку так і через оголошення на офіційній веб-сторінці суду.

Пунктами 1, 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 07.10.2015 №226-0 «Про призначення працівників податкової міліції» ОСОБА_1 , полковника податкової міліції, було призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, з 08.10.2015.

Наказами ГУ ДФС у Житомирській області:

- від 19.04.2016 №133-0 «Про призначення працівників податкової міліції» позивача було призначено на посаду заступника начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області та звільнено з попередньої посади;

- від 11.01.2017 №8-0 «Про призначення працівників податкової міліції» позивача, підполковника податкової міліції з 12.01.2017 було призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області, звільнивши з посади заступника начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області; надбавки та плати залишено на раніше встановленому рівні;

- від 27.02.2018 №64-0 «Про призначення працівників податкової міліції» позивача, полковника податкової міліції, з 01.03.2018 було призначено на посаду старшого слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області, звільнивши з посади старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області; надбавки та доплати залишено на раніше встановленому рівні;

- від 02.04.2018 №113-0 «Про призначення працівників податкової міліції» позивача, підполковника податкової міліції, з 02.04.2018 було призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області, звільнивши з посади старшого слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області; надбавки та доплати залишено на раніше встановленому рівні;

- від 27.12.2018 №462-0 «Про призначення ОСОБА_1 » позивача було призначено на посаду завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області, звільнивши з посади старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління ГУ ДФС у Житомирській області; надбавки та доплати залишено на раніше встановленому рівні;

- від 16.07.2020 №70-0 «Про переведення співробітників податкової міліції» позивача з 17.07.2020 було переведено на посаду завідувача сектору активних заходів управління оперативної підтримки ГУ ДФС у Житомирській області, надбавки та доплати залишено на раніше встановленому рівні;

- від 16.02.2021 №18-0 «Про переведення» позивача з 17.02.2021 переведено на посаду заступника начальника відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції ГУ ДФС у Житомирській області, звільнивши з посади завідувача сектору активних заходів управління оперативної підтримки ГУ ДФС у Житомирській області; надбавки та доплати залишено на раніше встановленому рівні.

Наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 22.09.2021 №190-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було звільнено зі служби за п.п.«г» п.64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 №114.

Таким чином, за період проходження служби в ГУ ДФС у Житомирській області позивача неодноразово було переведено на інші посади, його грошове забезпечення мало б обчислюватися згідно посадових окладів відповідно до штатного розпису, а саме: з квітня 2016 року по листопад 2016 року - 1563,00 грн; з грудня 2016 року по грудень 2017 року - 1600,00 грн; з січня 2018 року по лютий 2018 року - 1762,00 грн; за березень 2018 року - 6910,00 грн; з квітня 2018 року по грудень 2018 року - 5500,00 грн; з січня 2019 року по січень 2021 року - 7190,00 грн; з лютого 2021 року по вересень 2021 року - 7330,00 грн.

Крім того, як вбачається з розрахункових листів, позивачу виплачувалася відсоткова надбавка за вислугу років, яка розраховувалася у відсотках з посадового окладу та окладу за спеціальне звання, зокрема: з 08.10.2015 по 08.11.2016 у розмірі 25%; з 09.11.2016 по 22.09.2021 у розмірі 40%.

При проходженні служби позивач залучався до роботи у нічний час, що підтверджується графіками чергувань співробітників податкової міліції у складі добового наряду та слідчо-оперативної групи ГУ ДФС у Житомирській області, записами у Книзі прийняття та здачі чергувань за вказаний вище період часу, Інструктажами добового наряду та рапортами про прийняття-здачу чергувань за добу.

Як свідчать долучені до позову Графіки чергувань СУФР та ОУ ГУ ДФС у Житомирській області за період у період з 01.03.2016 по 22.09.2021, позивач здійснював службу у добових нарядах протягом 24 годин чергування через кожні 48 годин (за виключенням деяких місяців) замість чергування через 72 години.

Крім того, на думку позивача, за відпрацьований період часу у добових нарядах відповідач проводив з ним розрахунок в неповному розмірі, тобто без виплати компенсації за роботу у понадурочний час та з невірно розрахованою доплатою за роботу у нічний час - лише 20% або 30% посадового окладу за кожну годину роботи з 22:00 до 6:00 наступного дня, замість 35% посадового окладу.

03.08.2021 позивач звернувся з рапортом до т.в.о. ГУ ДФС у Житомирській області В.Столярчука, в якому просив здійснити нарахування та виплату йому компенсації за роботу в понадурочний час за період служби з квітня 2016 року по дату звернення.

Оскільки будь-якої відповіді від відповідача на його рапорт не було отримано, 05.08.2021 позивач звернувся з аналогічною заявою до ДФС України та ДПС України.

ДФС України не надіслало позивачу будь-якої відповіді на його заяву, як і не здійснило нарахування та не виплатило належні суми коштів за недоплачені понадурочні та нічні роботи за період з квітня 2016 року по 01.11.2021.

Листом від 12.11.2021 №10157/Г/99-00-01-05-01-09 ДПС України позивача було повідомлено, що його заяву від 01.11.2021 було надіслано для розгляду за належністю до ДФС України, відповіді від якої у подальшому отримано не було.

Пунктом 2 наказу ГУ ДФС у Житомирській області від 22.09.2021 №190-0 сектору фінансово-бухгалтерського забезпечення ГУ ДФС у Житомирській області було наказано провести з позивачем остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за невикористані відпустки, а саме: за 20 діб - за 2010 рік; за 35 діб - за 2011 рік, за 30 діб - за 2014 рік, за 35 діб - за 2015 рік, за 25 діб - за 2016 рік, за 39 діб - за 2017 рік, за 25 діб - за 2018 рік, за 26 діб - за 2019 рік, за 35 діб - за 2020 рік, за 29 діб - за 2021 рік, всього за 299 діб.

Також було наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні згідно зі ст.9 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги становить 20 років.

Відповідно до розрахункового листа ГУ ДФС у Житомирській області за вересень 2021 року ОСОБА_1 , працюючому на дату звільнення (22.09.2021) на посаді начальника відділу оперативного реагування, у вересні 2021 року було виплачено грошове забезпечення в сумі 302015,93 грн, у тому числі: компенсація за 299 діб невикористаної відпустки - 121952,13 грн; надбавка за вислугу років - 3019,27 грн; основний оклад - 6330,45 грн; компенсація сум податку з доходів фізичних осіб - 46070,23 грн; вихідна допомога при звільненні - 122360,00 грн; надбавка за звання - 1217,73 грн; індексація заробітної плати ПМ - 466,39 грн; доплата за нічні - 599,73 грн.

Тобто, з вказаного розрахунку вбачається, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не були нараховані та виплачені кошти за відпрацьований понадурочний та нічний час.

Крім того, після проведення судово-економічної експертизи, позивачу стало відомо про недоплату на його користь при звільненні:

- компенсації за невикористану відпустку за 299 календарних днів щорічної відпустки в сумі 161194,75 грн та компенсації за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 - 2019 роки та 2021 рік у відповідності до ст.16-2 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки», п.12 ч.1 ст.12 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 53030,88 грн, всього 214225,63 грн, які виплачуються у відповідності до п.1 р.XII Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого Наказом МФ України 17.07.2018 №616, зареєстрованого в МЮ України 16.08.2018 за №928/32380.

Розрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки здійснюється, зважаючи на оклад за військовим званням, посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які особа отримувала за останнього штатного посадою, на якій перебувала.

Кількість календарних днів невикористаної відпустки х середній одноденний заробіток за останньою посадою за місяць = фактично виплачена сума компенсації за невикористану відпустку.

Зокрема: (299 календарних днів х (19886,57 грн /21 календарний день) - 121952,13 грн = 161194,75 грн - за основну відпустку. (56 календарних днів х (19886,57 грн/21 календарний день) = 53030,898 грн - за додаткову відпустку (УБД). Всього: 161194,75 грн + 53030,88 грн = 214225,63 грн;

- одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 55758,22 грн, розмір якої встановлений ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби), виплата якої визначена п.2 наказу ГУ ДФС у Житомирській області від 22.09.2021 №190-0 «Про звільнення ОСОБА_1 », яка розрахована наступним чином: сума недоплати одноразової грошової допомоги при звільненні = (50% х грошове забезпечення за останній місяць перед звільненням) х 20 повних календарних років - фактично виплачена сума одноразової грошової допомоги при звільненні, зокрема: (50% х 19886,57 грн) х 20 років - 122360,00 грн = 76505,70 грн.

Отже, на думку позивача, відповідно до матеріалів справи та висновку експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 24.04.2023 №2253/22-25, заборгованість ГУ ДФС у Житомирській області перед ним по невиплаченій заробітній платі/грошовому забезпеченню при звільненні за період з 01.04.2016 по 27.09.2021 складає: 536915,08 грн, в тому числі: 246183,75 грн - сума за відпрацьований надурочний час; 214225,63 грн - сума компенсації за невикористану відпустку; 76505,70 грн - сума одноразової грошової допомоги при звільненні.

Крім того, на думку позивача, відповідач має нарахувати та виплатити йому заборгованість по невиплаченому грошовому забезпеченню з врахуванням індексу інфляції на час її фактичної виплати, оскільки невиплачена сума грошового забезпечення є боргом ГУ ДФС у Житомирській області перед позивачем.

У листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Втрати внаслідок інфляційних процесів необхідно розцінювати як суму знецінення грошових коштів за прострочення грошового зобов`язання за певний період і вони с невід`ємною складовою суми основного боргу.

Зокрема, у період з 23.09.2021 по 16.08.2023 індексація на суму 536915,08 грн.

Сукупний індекс інфляції = 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60% х 104,50% х 103,10% х 102,70% х 103,10% х 100,70% х 101,10% х 101,90% х 102,50% х 100,70% х 100,70% х 100,80% х 100,70% х 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40% = 134,658% (за період жовтень 2021 року - липень 2023 року).

Інфляційні нарахування = 536915,08 грн (сума боргу) х 134,658% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 536915,08 грн (сума боргу) = 186082,53 грн.

Крім того, на думку позивача, з відповідача підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 сума середнього заробітку за час затримки розрахунку грошового забезпечення при звільненні по день ухвалення судового рішення

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення з ним розрахунку при звільненні у повному обсязі, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості за відпрацьований надурочний час, суд дійшов наступних висновків.

В матеріалах справи міститься Колективна угода між Головним управлінням ДФС у Житомирській області і первинною профспілковою організацією Головного управління ДФС у Житомирській області на 2015-2018 роки, затверджена загальними зборами трудового колективу ГУ ДФС у Житомирській області протоколом №1 від 07.09.2015, де згідно глави 3 п.3.1.7 оплачувати роботу в надурочний час в подвійному розмірі, п.3.1.8 - не допускати компенсацію надурочних робіт шляхом надання відгулу, згідно п.3.1.9 виплачувати працівникам органів ГУ ДФС у Житомирській області у межах затвердженого фонду оплати праці доплату за роботу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу за кожну годину роботи з 22 годи до 6 години наступного дня, згідно п.3.1.10 оплачувати роботи у святкові і неробочі дні у порядку, визначеному ст.107 Кодексу законів про працю України, на бажання працівника йому може бути наданий інший день відпочинку, згідно п.3.1.11 залучати працівників до роботи у вихідні дні в порядку, визначеному ст.71 Кодексу законів про працю України, робота в вихідний день може компенсуватись наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Крім того, у доповненнях до Колективної угоди між Головним управлінням ДФС у Житомирській області і первинною профспілковою організацією Головного управління ДФС у Житомирській області на 2015-2018 роки, затвердженої загальними зборами трудового колективу ГУ ДФС у Житомирській області протоколом №1 від 07.08.2018, зазначено, що у розділі 3 «Оплата праці» п.3.1.9 викласти у новій редакції, а саме: «виплачувати особам рядового і начальницького складу податкової міліції доплату за роботу в нічний час у розмірі 20 відсотків посадового окладу за кожну годину роботи з 22 години до 6 години наступного дня».

Приписами ст.22 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" визначено, що для працівників міліції встановлено 41-годинний робочий тиждень. В необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Наведена правова норма узгоджується з п.21 Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114), згідно яким для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Постанови №1294 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499).

Так, п.3.7. Інструкції №499 передбачено компенсація за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

При залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням (п.п.3.7.1 Інструкції №499).

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік (п.п.3.7.2 Інструкції №499).

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається (п.п.3.7.3 Інструкції №499). Відповідно до п.п.3.7.5 Інструкції №499 облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22:00 до 06:00 (п.п.3.7.6 Інструкції №499).

Згідно додатку 22 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 за роботу в нічний час встановлюється надбавка в 35 відсотків посадового окладу.

У матеріалах справи містяться копії штатних розписів ГУ ДФС у Житомирській області, а саме:

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2016 рік встановлено, що вводиться в дію з 01.02.2016 посадовий оклад заступника начальника відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області становить 1563,00 грн (Том №6 а.с.156);

- з копії переліку змін №8 штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2016 рік, встановлено, що вводиться в дію з 01.12.2016 посадовий оклад заступника начальника відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області який становить 1600,00 грн (Том №6 а.с.174);

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2017 рік, встановлено, що вводиться в дію з 01.01.2017 посадовий оклад старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління Головного управління області який становить 1600,00 грн (Том №6 а.с.128);

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2018 рік встановлено, що вводиться в дію з 01.01.2018 посадовий оклад старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області який становить 1762,00 грн (Том №6 а.с.101);

- з копії переліку змін №1 штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2018 рік, вбачається, що вводиться в дію з 01.03.2018 посадовий оклад старшого слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області який становить 6910,00 грн (Том №6 а.с.109);

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2019 рік вбачається, що вводиться в дію з 01.01.2019 посадовий оклад старшого інспектора з особливих доручень штабу оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області, що становить 5500,00 грн (Том №6 а.с.108);

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2019 рік, встановлено, що вводиться в дію 01.01.2019 (затверджений 27.02.2019), де посадовий оклад завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області становить 7190,00 грн (Том №6 а.с.77);

- з копії штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області на 2021 рік (затверджений 04.02.2021) встановлено, що посадовий оклад заступника начальника відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС у Житомирській області становить 7330,00 грн (Том №6 а.с.96).

В матеріалах справи відсутні табелі обліку робочого часу ГУ ДФС у Житомирській області за період з 01.04.2016 по 30.09.2021.

Табель обліку робочого часу потрібен для обліку використання робочого часу, контролю за його дотриманням, розрахунку заробітної плати.

Табель - це поіменний список працівників структурного підрозділу І цеху (відділу), дільниці) підприємства (фізособи-підприємця), його зобов`язані вести усі роботодавці (у тому числі фізособи-підприємці) незалежно від кількості працівників згідно листа Мінпраці від 13.05.2010 №140/13/116-10.

Його типова форма (№П-5) затверджена наказом Держкомстату 05.12.2008 №489. Вона має рекомендаційний характер відповідно роботодавці можуть змінювати та/або доповнювати цю форму іншими показниками, необхідними для обліку використання робочого часу з урахуванням специфіки своєї діяльності.

Кожному працюючому присвоюється табельний номер. Якщо ж працівник звільняється (переводиться до іншого підрозділу), то його колишній табельний номер іншому працівникові не присвоюють, а залишають вільним не менше трьох років. На працівника в табелі зазвичай заповнюється тільки один рядок. Виняток становлять внутрішні сумісники, на них заповнюють два рядки: в одному зазначають час основної роботи, а в другому - час роботи за сумісництвом. Для відображення використаного робочого часу за кожним днем місяця в Табелі відведено дві комірки. У верхній ви проставляєте кількість відпрацьованих (чи невідпрацьованих) годин за відповідними видами витрат робочого часу, у нижній - умовне позначення видів витрат робочого часу. Умовні позначення відпрацьованого часу (буквене і числове) представлені на титульному аркуші табеля типової форми №П-5.

У матеріалах адміністративної справи міститься лист №01-20/72 від 01.09.2022 комунальної установи «Трудовий архів м.Житомира» Житомирської міської ради, про те що табелі обліку робочого часу працівників податкової міліції ГУ ДФС у Житомирській області на зберігання до архівної установи не надходили.

Згідно зі ст.408 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №578/5 12.04.2012 термін зберігання табелів обліку робочого часу - 1 рік.

Згідно зі ст.1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.2 Закону №108/95-ВР основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників те посадових окладів для службовців.

У матеріалах справи містяться розрахункові листи ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по вересень 2021 року, завірені підписом директора та відтиском печатки Трудового архіву м.Житомира Житомирської міської ради та підписом головного бухгалтера ГУ ДФС у Житомирській області А.Невеске, де згідно зі ст.110 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Згідно з ст.30 Закону №108/95-ВР при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

У розрахункових листах, що містяться у матеріалах справи, зазначені: посада, назва установи, період нарахування, види нарахування заробітної плати, кількість відпрацьованих днів, а також види утримання з заробітної плати, що відповідає вимогам ст.110 Кодексу законів про працю України та ст.30 Закону №108/95-ВР (Том №1 а.с.32-55).

У матеріалах справи містяться щомісячні графіки чергувань СУФР та ОУ ГУ ДФС у Житомирській області, які затверджуються начальником ГУ ДФС у Житомирській області або особою, яка його заміняє. У наявних у матеріалах справи графіках чергування співробітників податкової міліції у складі добового наряду ГУДФС у Житомирській області, затверджених керівництвом Головного управління ДФС у Житомирській області, в період з квітня 2016 року по вересень 2021 року вказано години чергування з 9:00 по 24:00, з 0:00 по 9:00 наступного дня, з 8:00 по 24:00, з 0:00 по 8:00 наступного дня (Том №5 а.с.22-153).

У матеріалах справи містяться рапорти по цілодобовому чергуванню ОСОБА_1 , затверджених підписом начальника ОУ ГУ ДФС в Житомирській області (Том №1 а.с.57-250, Том №2 а.с.1-250, Том №3 а.с.1-250, Том №4 а.с.1-222).

На підставі вказаних щомісячних графіків для виконання покладених завдань, рапортів ОСОБА_1 залучався до роботи, в тому числі, у нічний час, що підтверджується у розрахункових листках по виплаті заробітної плати.

В матеріалах справи містяться відомості чергування у нічний час в черговій частині ОУ ГУ ДФС у Житомирській області за період 05.04.2016 по вересень 2021 року, які завірені підписами відповідальних осіб та відтиском печатки «Для справ» ГУ ДФС у Житомирській області (Том №5 а.с.216-283).

Відповідно до додатку 58 Постанови КМУ №268 від 09.03.2006 надбавка за звання надбавка до посадових окладів за спеціальне звання - підполковник податкової міліції становить 130,00 грн.

Визначення суми належного ОСОБА_1 грошового забезпечення - доплати за роботу в нічний час за період з 01.04.2016 по 28.09.2021 за кожний звітний період відображено у Таблиці №1 висновку експерта (Том №6 а.с.260 та а.с.260 на звороті), де відображено суму нічних із розрахункового листка, щомісячних графіках для виконання покладених завдань, рапортів, відомостях чергування у нічний час в черговій частині ГУ ДФС у Житомирській області.

Сума недоплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 27.09.2021 згідно інформації наведеній у Таблиці №1 висновку експерта відсутня (Том №6, а.с. 260).

Як встановлено з наказу №8 від 12.12.2014 ДФС України про затвердження регламенту Головного управління ДФС у Житомирській області, де згідно з п.2.5.11, відповідно до статті 50 Кодексу законів про працю України тривалість робочого часу працівників ГУ ДФС становить 40 годин на тиждень. У ГУ ДФС встановлено п`ятиденний робочий тиждень з таким режимом роботи: початок робочого дня - о 9 год. 00 хв., перерва на обід з 13 год. 00 хв. до 13 год. 45 хв., закінчення робочого дня - 18 год. 00 хв., у п`ятницю - 16 год. 45 хв.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.07.2013 №261 затверджено Інструкцію про організацію роботи відділу оперативного реагування штабу Головного оперативного управління Міндоходів (Інспекторів - чергових штабу оперативних управлінь ГУ Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі і Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу і обслуговування великих платників), Інструкцію про організацію роботи відділу оперативних чергових митниці оперативних управлінь головних управлінь Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У вказаній Інструкції зазначається, що для виконання покладених завдань призначається добовий наряд, який заступає на зміну згідно з графіком чергування, затвердженим керівництвом ГУ Міндоходів.

Особовий склад добового наряду зобов`язаний нести службу у повсякденній, у святкові дні - встановленій формі одягу, мати при собі службове посвідчення, а середній і начальницький склад також жетони з особистим номером.

Добовий наряд формується на підставі щомісячних графіків, які затверджуються начальником оперативного управління ГУ Міндоходів у Житомирській області або особою, яка його заміщає.

Відповідно до п.164.6 ст.164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати, база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Утримання із заробітної плати це податки, які утримуються із суми доходу, яка виплачується працівнику.

Із зарплати в Україні утримуються такі податки: податок з доходів фізичних осіб стягується з доходів фізичних осіб та надходить у місцевий бюджет міста, селища і його ставка становить з 2016 року - 18%; військовий збір у розмірі 1,5% (запроваджено Законом України від 31.07.2014 №1621 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України".

Водночас, відповідно до п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Пунктом з Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

Водночас відповідно до п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими: та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особам рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з у триманням податку з доходів фізичних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" із змінами розроблено схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів спеціалізованих департаментів та органів ДФС, схеми посадових окладів рядового і начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС, розміри надбавок до посадових окладів за спеціальні звання керівним працівникам і спеціалістам ДФС та її територіальних органів та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання.

У матеріалах справи містяться копії розрахункових листків по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по вересень 2021 року, в яких відображено: у лівій частині види нарахувань, у тому числі основний оклад, надбавки за вислугу, звання, секретність, високі досягнення, індексація зарплати, нараховані суми лікарняних (у випадку хвороби), премії, доплати за нічні, компенсації сум податку з доходів; у правій частині - види утримань, у тому числі суми податку з доходів, єдиного соціального внеску, профвнески (у відповідні періоди), виплати авансу та заробітної плати.

Як вбачається з вказаних розрахункових листків по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по вересень 2021 року, працівнику податкової міліції ОСОБА_1 оплата надурочних годин не проводилася.

Згідно з висновком експерта для визначення кількості надурочних годин, а в подальшому і розрахунку суми до виплати за відпрацьовані понаднормові години, необхідно співставити дані графіків чергувань СУФР та ОУ ГУ ДФС у Житомирській області, рапортів чергування ОСОБА_1 помісячно з даними про кількість годин у графіках чергувань СУФР та ОУ ГУ ДФС у Житомирській області та рапортах, та годинах за які йому проведено оплату та вказано у розрахункових листках.

Статтею 106 Кодексу законів про працю України врегульовано оплату роботи в надурочний час.

За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами 1 і 2 цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

В матеріалах справи відсутні рапорти по цілодобовому чергуванню, тому за період з квітня 2016 року по серпень 2016 року визначити суми недоплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 , як компенсацію за службу в понаднормовий час не вбачається за можливе. Сума компенсації недоплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за вказаний період експертом не визначалася.

На підставі даних графіків чергувань СУФР та ОУ ГУ ДФС, у Житомирській області та рапортів ОСОБА_1 , розрахункових листків по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 за період з 14.09.2016 по 31.08.2021 у Таблиці №2, що міститься у висновку судово-економічної експертизи (Том №6 а.с.262 на звороті та а.с.263 та а.с.263 на звороті), проведено розрахунок оплати відпрацьованих ОСОБА_1 надурочних годин.

Як вбачається з даних Таблиці №2 висновку експерта, сума нарахованих надурочних ОСОБА_1 за період з 01.09.2016 по 31.08.2021 складає 246183,75 грн, сума утримань - 48005,85 грн, сума надурочних до виплати - 198177,90 грн (Том №6, а.с. 263).

Згідно з п.11 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.04.2006 №138 у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні (ст.73 Кодексу законів про працю України) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. Години роботи, що перевищують цю норму, вважаються надурочними і оплачуються в подвійному розмірі. Тому, під час підрахунку надурочних годин у випадку підсумованого обліку робочого часу робота у святкові і неробочі дні, проведена понад установлену на підприємстві норму робочого часу, за обліковий період не враховується, оскільки вона вже оплачена в подвійному розмірі.

Таким чином робота ОСОБА_1 у святкові та вихідні дні не нараховується оскільки вона оплачена в подвійному розмірі за надурочні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми нарахованих надурочних за період з 01.09.2016 по 31.08.2021 підлягає до задоволення у розмірі 246183,75 грн, з обов`язковим відрахуванням податків і зборів під час виплати.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості з компенсації за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 46 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Учасники бойових дій згідно ст.5 Закону №3551-XII є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги у використанні чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР встановлено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 31) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно зі статтею 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції, правовий статус працівників якої регламентований розділом XVIII-2 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час проходження позивачем служби).

Пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Так, відпустки поліцейських регламентовані ст.92 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) згідно якої поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частин 10-11 статті 93 Закон №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина 1 статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться і в частині 1 статті 83 Кодексу законів про працю України.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів визначений Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 №616 (далі - Порядок №616).

Згідно з Розділом ХІІ Порядку №616 за невикористані дні відпусток особам начальницького складу податкової міліції, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток проводиться виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів невикористаної відпустки. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток вказується в наказі про звільнення. У разі звільнення особи начальницького складу податкової міліції виплата грошового забезпечення проводиться в день звільнення.

Згідно розділу XII "Грошове забезпечення у разі звільнення зі служби та у разі поновлення на службі осіб начальницького складу податкової міліції" Порядку №616 за невикористані дні відпусток особам начальницького складу податкової міліції, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток проводиться виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів невикористаної відпустки.

Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток вказується в наказі про звільнення.

У разі звільнення особи начальницького складу податкової міліції виплата грошового забезпечення проводиться в день звільнення.

Отже, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, у наказі про звільнення позивача від 22.09.2021 №190-о вказано на необхідність проведення йому виплати компенсації невикористаних відпусток за 2010-2021 роки у загальній кількості 299 днів (Том №1 а.с.16), однак в наказі не зазначено про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки, як учаснику бойових дій за період 2017-2019 роки та 2021 рік.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у 2017 році, 2018 році, 2019 році та у 2021 році не використав відпустки згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача зі служби в податковій міліції відповідач повинен був виплати останньому грошову компенсацію за всі невикористані ним дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону України "Про відпустки" та п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Оскільки відповідач такі дії не вчинив, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування позивачу компенсації за невикористані дні відпусток, як учаснику бойових дій.

Отже, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті при звільненні грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій, порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію.

Також, суд зазначає, що нарахування та виплата компенсації невикористаних відпусток є дискреційними повноваженнями відповідача, визначення розміру недоотриманих за вказаний строк виплат є виключною компетенцію відповідача, а тому суд не повинен та не уповноважений втручатися у дискреційні повноваження щодо виконання відповідачем обов`язку з визначення суми недоотриманих виплат.

Водночас, оскільки нарахування компенсації за невикористані відпустки належить до дискреційних повноважень відповідача, відтак не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні відпустки, як учасника бойових дій в частині виплати грошової суми у розмірі 214225,63 грн, яку визначив сам позивач. Сума компенсації за невикористані відпустки, як учасника бойових дій за вказаний період підлягає визначенню не судом, а відповідачем за наслідками виконання рішення суду.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми одноразової грошової допомоги при звільненні, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як вбачається з наказу про звільнення позивача від 22.09.2021 №190-о розмір одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні визначено у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Однак, на думку суду, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні підлягає перерахунку з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, і всіх недоплачених сум грошового забезпечення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні також підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні є дискреційними повноваженнями відповідача, визначення її розміру є виключною компетенцію відповідача.

Водночас, оскільки нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні належить до дискреційних повноважень відповідача, відтак не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги при звільненні в частині виплати грошової суми у розмірі 76505,70 грн, яку визначив сам позивач. Сума одноразової грошової допомоги при звільненні підлягає визначенню не судом, а відповідачем за наслідками виконання рішення суду.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача суми інфляційних в розмірі 186082,53 грн, що за своєю суттю є компенсацією за несвоєчасно виплачену заробітну плату, нарахування та виплата якої належить до дискреційних повноважень відповідача.

Водночас використане у статті 3 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-ІІІ) формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум грошового забезпечення, вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати. Суд також зауважує, що нарахування компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату належить до дискреційних повноважень відповідача, відтак не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в частині виплати грошової суми у розмірі 186082,53 грн, яку визначив сам позивач.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку грошового забезпечення при звільненні по день ухвалення рішення у справі.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зміст цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Крім того, аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 Кодексу законів про працю України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 Кодексу законів про працю України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №160/13220/19, постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі №240/6178/20.

Верховний Суд зауважив, що за правилами вказаних вище нормативних актів невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням.

Отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Втім, під час розгляду справи суд встановив, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач не провів, оскільки йому невиплачено: грошове забезпечення за відпрацбовані понадурочні години, компенсацію за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки, перераховану одноразову грошову допомогу при звільненні, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є заявленими до фактичного проведення остаточного розрахунку з позивачем, тому суд позбавлений можливості достовірно обчислити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності), а тому позовні вимоги про стягнення таких сум задоволенню не підлягають у рамках даної адміністративної справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс витрат з його сплати, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Щодо відшкодування витрат на проведення судово-економічної експертизи в сумі 24540,10 грн.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як встановлено судом у матеріалах справи міститься копія квитанції від 12.10.2022 №1 про сплату 24540,10 грн за проведення експертизи на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Житомирського відділення (експерт Наталія Герасимчук) згідно рахунку від 23.11.2022 №2587 (Том №6 а.с.45, 182).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що витрати по оплаті експертизи, понесені позивачем, належать до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 24540,10 грн.

Також представником позивача у порядку частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України зроблено заяву до закінчення судових дебатів у справі про подання доказів про оплату витрат на професійну правничу допомогу у строк визначений статтею 137 Кодексу адміністративного судочинства України - протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України (Львівська площа 8, м. Київ, 04053; вул. Хорива, 15/8, м.Київ, 04071, ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги та середнього заробітку.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області, що виразилась у невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі у день звільнення.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 246183,75 грн надурочних за період з 01.04.2016 до 27.09.2021, за вирахуванням податків і зборів.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки, донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, а також нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 24540,10 грн на відшкодування витрат на проведення судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 грудня 2023 року.

Суддя Д.М. Гурін