Справа № 320/37329/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

01 грудня 2023 року №320/37329/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Панченко Н.Д., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправними дій та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, які полягають у перенаправленні ухвали Київського апеляційного суду від 01.02.2023 року у справі №759/13467/21, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва;

- визнати протиправними дії голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_2 , які полягають у перенаправленні ухвали Київського апеляційного суду від 01.02.2023 у справі №759/13467/21 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 12.06.2023 №39;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 22.09.2023 №IХ-014/2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 суд позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправними дій та скасування рішень залишив без руху та надав час для усунення недоліків.

23.11.2023 через Електронний суд позивач направив заяву про відвід судді Панченко Н.Д., що зареєстрована 27.11.2023 та передана судді для розгляду 28.11.2023.

Відповідно до ухвали суду від 29.11.2023 за результатами розгляду заяви про відвід судді Панченко Н.Д. - позивачеві відмовлено у задоволенні такої заяви.

Водночас 30.11.2023, до відкриття провадження по справі, позивач - ОСОБА_1 повторно надіслав через систему «Електронний суд» заяву про відвід судді Панченко Н.Д.

В обґрунтування заяви позивач продублював підстави для відводу, що викладені у попередній заяві та доповнив дану заяву додатковою підставою, а саме, що суддя Панченко Н.Д. отримала дану заяву, однак, не відреагувала, чим повторно порушила права позивача. Також, позивач звернув увагу на порушення порядку невідкладного розгляду відводу. 23.11.2023 подано заяву, однак, не дивлячись що заява зареєстрована і знаходиться в матеріалах судової справи - суддя її ігнорує та повторно порушує процесуальний порядок розгляду заяви про відвід.

Відтак, позивач зазначає, що зрозумів повторну бездіяльність судді Панченко Н.Д. щодо процесуального порядку і відсутність невідкладного розгляду питання про відвід, що суддя Панченко Н.Д. могла не дочитати як завжди матеріали до кінця документу як вже відбувалося при розгляді первинної заяви і винесення від імені України незаконного рішення суду - або вважати таким що поданий не окремо, тому, з метою подання окремої заяви про відвід позивач, 29.11.2023 подав повторну заяву з проханням відкриття провадження у судовій справі і залишення вимоги про відвід без розгляду.

Позивач у поданій заяві вказує, що сумнівається в компетентності судді, у зв`язку з численними порушеннями суддею Панченко Н.Д. вимог і гарантій процесуального закону, строків, порушення процедури, порушенні розгляду відводу, використанні документів, які не передбачені кодексом, винесенні явно незаконного рішення, встановлення обставин судової справи які не відповідають дійсності і спростовуються письмовими доказами (судовий збір який сплачено) і квитанція щодо якого перебуває в матеріалах судової справи, порушення права ст.6 Конвенції, Банґалорських принципів, тощо.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 (суддя - Панченко Н.Д.) визнано необґрунтованою заяву позивача - ОСОБА_1 про відвід судді від 30.11.2023 та матеріали адміністративної справи №320/37329/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправними дій та скасування рішень передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід відповідно до вимог ч.1 ст.31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви судом встановлено, що заявлений позивачем відвід обґрунтовується наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності та компетентності головуючого судді.

Перевіривши доводи та аргументи заяви про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якою регламентовано, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.10.2006, відповідно до яких зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених вище обставин, суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, ч.4 ст.36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи; запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії» викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Доводи позивача побудовані лише на його суб`єктивних припущеннях.

Так, з аналізу поданої позивачем заяви про відвід судді від розгляду справи вбачається, що останній в обґрунтування такої заяви зазначає основною підставою в цілому для відводу, процесуальні дії судді та не погодження з процесуальними рішеннями.

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначив, що після проведення авторозподілу судової справи суддя Панченко Н.Д. мала доступ до матеріалів справи. Акт про передачу , на який посилається суддя Панченко Н.Д. не передбачений процесуальним законодавством, не прикріплений до документообігу до електронної справи, що є порушенням, та є сумніви що він був виготовлений не в ту дану, яким він датований, оскільки не завантажений до всіх матеріалів судової електронної справи - не є документом, який передбачений чинним законодавством і намагання введення в оману учасника судової справи, оскільки позовна заява подана в електронному форматі через систему Електронний Суд. Позивач звернув увагу, що позовна заява подана не в паперовій формі, а електронній, тому, порядок доступу до матеріалів відрізняється, акти не потрібні , а після авто розподілу судової справи суддя має одразу до них доступ.

Позивач також зауважив, що день реєстрації позовної заяви в суді - 17.10.2023, відтак, згідно закону суддя Панченко Н.Д. повинна була протягом 5 днів винести ухвалу, однак, не винесла в порядок і строк гарантований законом, чим порушила гарантовану людині належну правову процедуру розгляду і винесла ухвалу в порушення строків. Тобто, поза межами процесуальних строків гарантованих кодексом. Чим порушила доступ до якісного правосуддя і відмовила у доступі до правосуддя

Крім того, позивач звернув увагу, що суддею зазначено, що позивач не сплатив судовий збір взагалі. Однак, в додатках до позовної заяви позивачем додану квитанцію про сплату судового збору (останній аркуш в додатках), що спростовує викладену суддею обставину. Це свідчить або про неуважність судді Панченко Н.Д. при вивченні матеріалів , або про необізнаність судді Панченко Н.Д. з усіма матеріалами судової справи, що є бездіяльністю судді і діями що порушують якість правосуддя, про яке зазначає ЄСПЛ. Необґрунтований і не наявний недолік. Відтак, у зв`язку з неуважністю судді суддя Панченко Н.Д. встановила обставину, яка не відповідає дійсним обставинам і спростовується матеріалами судової справи, чим порушила принцип якості закону при здійсненні правосуддя, вчинила відмову у доступі до правосуддя і винесла рішення з перевищенням службових повноважень, тощо.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності та виходячи з аналізу аргументів позивача вбачається, що останній фактично не погоджується з процесуальним рішенням та діями суду, що в свою чергу, з урахуванням приписів процесуального законодавства, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності та виходячи з аналізу аргументів позивача вбачається, що останній фактично не погоджується з процесуальним рішенням та діями суду, що в свою чергу, з урахуванням приписів процесуального законодавства, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви заявника та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.36, 39, 40, 41, 243, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Панченко Н.Д., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправними дій та скасування рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Перепелиця А.М.