Справа № 200/998/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2023 року

м. Київ

справа №200/998/23

адміністративне провадження № К/990/35645/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 200/998/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач, ГУНП в Донецькій області, Управління) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року;

- зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року;

- визнання протиправною бездіяльність Управління щодо ненарахування та невиплати щомісячної надбавки в розмірі 10 % до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року;

- зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити щомісячну надбавку в розмірі 10 % до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування суми індексації грошового забезпечення за квітень 2019 року при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені;

- зобов`язання ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з Національній поліції України з урахуванням індексації грошового забезпечення за квітень 2019 та виплатити суму різниці недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльність Управління щодо ненарахування та невиплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018 та 2019 роки, загальною тривалістю 28 календарних днів;

- зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018 та 2019 роки, загальною тривалістю 28 календарних днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно. Зобов`язано ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суми індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки в розмірі 10 % до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року включно. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку в розмірі 10 % до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року включно. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо неврахування ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені. Зобов`язано ГУНП в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з Національній поліції України з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплатити суму різниці недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018 та 2019 роки, загальною тривалістю 28 календарних днів Зобов`язано ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018 та 2019 роки, загальною тривалістю 28 календарних днів.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог щодо неврахування позивачу суми індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з Національній поліції України з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплатити суму різниці недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум, ГУНП в Донецькій області подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також документу про сплату судового збору за подання до суду касаційної скарги на три немайнові вимоги позивача із похідними від них вимогами.

22 листопада 2023 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі №200/998/23.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В уточненій касаційній скарзі скаржник в обґрунтування підстав касаційного посилається на підпункти "а", "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

Поряд із цим, зазначення у касаційній скарзі доводів щодо фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суспільного інтересу та виняткового значення на скаржника не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування загальних підстав касаційного оскарження судового рішення скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішень застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 200/10368/18-а щодо застосування пунктів 3, 23 Розділу І Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду на які посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так у цьому касаційному провадженні спірним питанням є бездіяльність відповідача щодо неврахування позивачу суми індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги. При цьому, з урахуванням положень пункту 23 розділу 1 Порядку № 260, який діяв на час звільнення позивача, суди попередніх інстанцій вказали, що при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені відповідачем протиправно не враховано суми індексації грошового забезпечення за квітень 2019 року.

Натомість у справі № 200/10368/18-а спірні правовідносини стосувалися протиправних, на думку позивача, дій відповідача щодо відмови у перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахункової суми грошового забезпечення на день звільнення. Судом касаційної інстанції зазначено, що для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні береться саме місячне грошове забезпечення, встановлене позивачеві на день його звільнення, водночас правильність нарахування якого не було предметом спору в цій справі. При цьому, в обґрунтування позову позивач не зазначав про невключення до грошового забезпечення позивача індексації грошового забезпечення та відповідно таким доводам оцінка Судом не надавалася.

З огляду на наведене, обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справі № 200/10368/18-а не є подібними до обставин цієї справи, а висновки Суду у цій справі зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін, а відтак правові позиції викладені Верховним Судом у постанові не є релевантними до спірних правовідносин у цій справі.

Верховний Суд уважає необхідним указати, що результат вирішення у кожній справі зумовлений конкретними обставинами та оцінкою доказів. Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та наведеними скаржником судовими рішеннями суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на різних фактичних обставинах справи, що зумовило різне правозастосування норм, що регулюють спірні правовідносини, а отже й різні висновки, яких дійшли суди.

Таким чином, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник також посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 6 Розділу VI Порядку № 260.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Натомість зазначені скаржником норми права (пункт 6 Розділу VI Порядку № 260) не були застосовані судами попередніх інстанцій при вирішенні спірних правовідносин у вказаній справі, а відтак посилання скаржника не необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм є необґрунтованими.

А тому, Суд вважає помилковим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками судів обох інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 13 листопада 2023 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 200/998/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов