Справа № 260/1814/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/1814/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Копосович Е.О.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Андрейчик А.М.;

представник відповідача не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Ганевич І.О., - не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій незаконним та скасування пункту 1.34 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30.03.2021 за № 141, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради за участі третьої особи , що не заявляє вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просить: визнати незаконним та скасувати пункт 1.34 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ході вивчення прийнятих Ужгородською міською радою рішень на 4 сесії 8 скликання, встановлено, що рішенням №141 від 30.03.2021 р. «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0927 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність.

Як зазначає позивач, вказане рішення Ужгородської міської ради прийнято всупереч вимогам земельного та містобудівного законодавства України, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним з наступних підстав.

На запит Ужгородської окружної прокуратури отримано відповідь Ужгородської міської ради за №1144/03 від 12.04.2021 згідно якої вбачається, що запроектована земельна ділянка знаходиться на території історичного ареалу міста Ужгород, у тому числі в межах комплексної охоронної зони пам`ятки містобудування місцевого значення «Комплекс Замкової гори, ХУІ-ХІХ ст.ст. (охоронний номер 1-Зк), в зоні охорони археологічного культурного шару 2-ої категорії.

Отже передача земельної ділянки з метою здійснення нової забудови в межах історичного ареалу не узгоджується з принципом раціонального використання а охорони земель, визначеного ст.ст. 4, 5 ЗК України та суперечить наказу Міністерства культури України за №3 від 06.01.2016 про затвердження науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план м.Ужгород з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів».

Дана земель на ділянка згідно генерального плану не належить до земель , де передбачено індивідуальне житлове будівництво, а належить до існуючої зони зелених насаджень загального користування.

Отже оскільки право власності на земельну ділянку, могло бути набуте всупереч суспільним інтересам на підставі незаконного рішення, то воно суперечить і інтересам держави і суспільства в цілому, характеризується дефектом волі, зокрема мешканців міста Ужгорода, які схвалили для себе концепцію розбудови міста при громадських слуханнях відповідної містобудівної документації, що є достатньою підставою для пропорціонального втручання в інтереси однієї особи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, надіславши відзив. Згідно даного відзиву вказав, що прийняте рішення Ужгородської міської ради відповідає вимогам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України , а тому є правомірним.

Ухвалою від 19.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 року дану ухвалу суду було залишено без змін.

Згідно постанови КАС ВС від 19.10.2023 р. ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року адміністративну справу № 260/1814/21 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

01.02.2021 р. ОСОБА_1 подав на адресу Ужгородського міського голови заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0927 га за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.16)

В подальшому, на підставі вказаної заяви Ужгородська міська рада 30.03.2021 р. згідно рішення №141 п.1.34 надала ОСОБА_1 вказаний дозвіл. (а.с.13)

Не погодившись із вказаним висновком, керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради за участі третьої особи, що не заявляє вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просить: визнати незаконним та скасувати пункт 1.34 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30.03.2021.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада приймає нормативні і інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом частини другої вказаної статті визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

При цьому, у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим,

Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (абз. 2 ч.2 ст.123 ЗК України).

Частиною 3 вказаної статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, згідно вимог цієї ж статті, яка регулює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, у ч. З передбачає в якості підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правовнх актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техиіко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно інформації Закарпатської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при проведенні співставлення графічної частини генерального плану міста Ужгород, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 04.06.2004 року № 313 та графічних зображень матеріалів бажаного місця розташування земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою якої надано ОСОБА_1 встановлено, що відведення земельної ділянки відбулось за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, будівництво нового індивідуального житлового будинку не передбачено, а вказана територія згідно функціонального призначення відноситься частково до існуючої зони зелених насаджень загального користування.

Окрім цього, як вбачається із відповіді Ужгородської міської ради за №1144/03 від 12.04.2021 земельна ділянка яка пропонується для передачі у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 згідно генерального плану міста Ужгород знаходиться частково в межах існуючої зони зелених насаджень загального користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обгрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Таким чином, саме генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, то відповідність цільового призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність особи, уповноважений орган визначає, виходячи із містобудівної документації на місцевому рівні - генерального плану та детального плану території, якщо такий розроблено.

При цьому, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зокрема, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації означає, що цільове призначення земельної ділянки не відповідає тому, яке визначено у містобудівній документації відповідного населеного пункту.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 30.07.2020 у справі № 822/1030/18, від 29.09.2020 у справі № 6822/3589/17, від 29.10.2020 у справі № 822/900/18, від 09.09.2020 у справі № 308/9895/16-ц, від 31.05.2021 у справі № 8261581/18, від 08.12.2021 у справі № 726/23/18, від 18.05.2022 у справі № 826/8577/17.

Таким чином, розміщення на цій земельній ділянці нової індивідуальної житлової забудови не передбачене генеральним планом міста, а тому надання дозволу на таке розміщення без внесення і затвердження змін до генерального плану суперечить чинному законодавству України.

Статтею 2 Закону країни «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає зокрема, обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням та встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності.

За статтею 5 Закону країни «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Отже, спірне рішення міської ради порушує права територіальної громади міста Ужгорода на врахування її інтересів під час планування і забудови території міста.

Врахування містобудівної документації при наданні дозволу на відведення земельної ділянки для містобудівних потреб узгоджуються з принципом раціонального використання земельних ділянок згідно ст. 39 Земельного кодексу України , згідно якої використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Суд зазначає, що відповідно до пояснювальної записки науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план м. Ужгород з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів», затверджений наказом Міністерства культури України за №3 від 06.01.2016, в зонах охорони пам`ятки запроваджено відповідний режим, який сприяє збереженню як самої пам`ятки, так і її містобудівного та композиційного оточення.

Згідно листа Ужгородської міської ради за №1144/03 від 12.04.2021 вбачається, що запроектована земельна ділянка знаходиться на території історичного ареалу міста Ужгород, у тому числі в межах комплексної охоронної зони пам`ятки містобудування місцевого значення «Комплекс Замкової гори, ХУІ-ХІХ ст.ст. (охоронний номер 1-Зк), в зоні охорони археологічного культурного шару 2-ої категорії.

Отже передача земельної ділянки з метою здійснення нової забудови в межах історичного ареалу не узгоджується з принципом раціонального використання а охорони земель, визначеного ст.ст. 4, 5 ЗК України та суперечить наказу Міністерства культури України за №3 від 06.01.2016 про затвердження науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план м. Ужгород з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів».

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З огляду на викладене рішення Ужгородської міської ради №141 п. 1.34 від 30.03.2021 р. в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Керівника Ужгородської окружної прокуратури (вул. Небесної Сотні, буд.6,Ужгород,Закарпатська область,88000) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3,м. Ужгород, Закарпатська область,88000, ) за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання дій незаконним та скасування пункту 1.34 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30.03.2021 за № 141 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1.34 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30 березня 2021 року за № 141.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 30 листопада 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі складено 05 грудня 2023 року.

СуддяЮ.Ю.Дору