Справа № 160/28728/23
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 грудня 2023 р.Справа № 160/28728/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі справу за пзовом ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізькому району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

03 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізькому району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, в якій позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галлаєва Руслана Махмудефєндійовича від 09 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні № 51498152 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 107677, 73 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою від 09.10.2023 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галлаєвим Русланом Махмудефєндійовичем у виконавчому провадженні № 514981 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 107677,73 грн, у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Однак, державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову 09.10.2023 року звернув увагу на розрахунок та стан заборгованості станом на 01 вересня 2023 року, однак станом на 01.10.2023 року нараховано 220568,78 грн., а сплачено 192796,02 грн., а всього заборгованість станом на 01.10.2023 року становить 27772,76 грн., таким чином постанова державного виконавця підлягає скасуванню, оскільки, відсутня заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, з огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 08 листопада 2023 року позовну заяву залишив без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 24 листопада 2023 року поновив строк та відкрив провадження в адміністративній справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 287 КАС України та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строк до 01 грудня 2023 року для подання відзиву на позовну заяву.

01 грудня 2023 року на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що державним виконавцем Галлаєвим Р.М. керуючись ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», обчислено заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на 01.09.2023 року складала 215355,45 грн. та перевищує сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за три роки. Тому, постанова державного виконавця є правомірною відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 51498152 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року в справі № 216/2241/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття.

26 вересня 2023 року, державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галлаєвим Русланом Махмудефєндійовичем у виконавчому провадженні № 514981 винесено постанову про накладення ОСОБА_1 штрафу в розмірі 168171,44 грн., у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

09 жовтня 2023 року, заступником начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крукович Мариною Анатоліївною винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме постанови державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галлаєва Руслана Махмудефєндійовича від 26.09.2023 року.

Підставою скасування постанови від 26.09.2023 року було те, що державним виконавцем складено перерахунок заборгованості по аліментам в зв`язку з чим, сума штрафу у постанові зазначена невірно, а також помилкою виконавця.

09 жовтня 2023 року, державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галлаєвим Русланом Махмудефєндійовичем у виконавчому провадженні № 514981 винесено постанову про накладення ОСОБА_1 штрафу в розмірі 107677,73 грн, у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Позивач не погодившись із вказаною постановою відповідача звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи дану справу виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

За частиною 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII установлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є постанова державного виконавця про накладення штрафу на боржника у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів.

Так, нормами ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 відступила від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, в якій, зокрема, оскаржувалася постанова державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, про те, що відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 зазначила, що поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону № 1404-VIII, і штрафу, передбаченого ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), мають різну правову природу, оскільки в останньому випадку штраф є різновидом неустойки - грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття штрафу, вжите у ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII, перераховуються на користь стягувача аліментів.

Указане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII, ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII, та штрафу, передбаченого ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIIІ - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII. Це дає можливість тлумачити ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Також Великою Палатою Верховного Суду зауважилось, що відповідно до ч. 3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.

Порядок стягнення аліментів, крім норм СК України, регулюється також положеннями ст. 71 Закону № 1404-VIII, якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята).

Оскільки предметом регулювання за указаними нормами є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що справи щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному ч. 2 ст. 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спір щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу у цивільній справі щодо стягнення аліментів, у зв`язку з чим наявні підстав для закриття провадження у справі та застосування п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 320/7038/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що оскаржувана постанова про накладення штрафу, яка прийнята у виконавчому провадженні, яке відкрито провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року в справі № 216/2241/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , то цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим наявні підстав для закриття провадження у справі та застосування п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 238, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізькому району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом про той самий предмет і з тих самих підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якої постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу право на звернення за захистом порушених прав в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев