Справа № 160/4984/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/4984/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі №160/4984/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн.;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 премію за липень 2022 року у розмірі 7 889,70 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000, 00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за липень 2022 року у розмірі 7 889,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №2 від 16.03.2022 ОСОБА_1 , водій 2 мінометного розрахунку 2 взводу мінометної батареї, ВОС - 790037А, шпк «солдат», перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 14 березня 2022 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 відносно позивача було призначено службове розслідування за фактами вживання алкогольних напоїв. 27.07.2022 року командиром інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол А7405 № 9 щодо солдата ОСОБА_1 . Відповідно до його змісту, суть правопорушення полягає в тому, що позивач, перебуваючи на військовій службі, був помічений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я позивач відмовився в присутності двох свідків, оскільки свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення визнав, факт вживання алкоголю підтвердив письмово. В свою чергу, позивач зазначає, що факт сп`яніння може бути доведений на підставі огляду або акту медичного огляду, чого в даному випадку зроблено не було, що свідчить про протиправне накладення дисциплінарного стягнення. Попри це, належна позивачу додаткова грошова винагорода за липень 2022 року виплачена не була, також не була виплачена грошова допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за липень 2022 року та надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за липень 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Суд виходив з того, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби підтверджений належними доказами, які є послідовними і узгоджуються між собою, доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять та позивачем таких до суду не подано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Скаржник зазначає, що огляд солдата ОСОБА_1 на підтвердження факту перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі в присутності командира військової частини не проводився, відповідною довідкою медичного закладу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в алкогольному чи наркотичному сп`янінні, не підтверджено. Фактично відповідачем встановлено перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння на підставі рапортів двох свідків (без використання спеціальних знать та технічних засобів). Пояснення, які були надані позивачем, що ніби то він перебував у стані алкогольного сп`яніння, були отримані під впливом психологічного тиску, шляхом вчинення погроз безпідставного відправлення на гауптвахту, а також позбавлення виплат додаткової винагороди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 14 березня 2022 року.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №2 від 16.03.2022, ОСОБА_1 зараховано до списків Військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія 2 взводу мінометної батареї, ВОС - 790037А, шпк «солдат», з 14.03.2022.

ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 2730 грн. на місяць, 4 тарифний розряд, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 0%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 289% посадового окладу.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 №293 відносно позивача призначено службове розслідування за фактом перебування у стані алкогольного сп`яніння в розташуванні військової частини.

За результатами проведеного службового розслідування складений акт №95, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 17.07.2023.

Як вказано в цьому акті, в ході проведення службового розслідування встановлено, що 01.07.2022 солдат ОСОБА_1 був помічений у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв. За словами свідків старшого лейтенанта ОСОБА_3 , старшини ОСОБА_4 , старшого солдата ОСОБА_5 мав різкий запах алкоголю з рота, нечітку мову, неадекватну поведінку та хитку ходу. Солдат ОСОБА_1 вину визнав, згоден з тим, що виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, пройти медичну експертизу на виявлення алкоголю в організмі відмовився при вище згаданих свідках. Таким чином, в діях солдата ОСОБА_1 вбачається порушення вимог частини 3 статті 172-20 КУпАП, порушення вимог статей 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначено, що порушення вчинено під час виконання службових обов`язків в службовий час.

18.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №43/22 про завершення службового розслідування, яким на ОСОБА_1 за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилося у виконанні обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Пунктом 2 цього наказу наказано помічнику командира батальйону з фінансово-економічної роботи - начальнику служби згідно п.5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 не нараховувати та не виплачувати премію за липень 2022 року солдату ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2023 №43/22 утримати додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень з військовослужбовця за липень 2022 року - солдата ОСОБА_1 .

За перебування у стані алкогольного сп`яніння у військовій частині позивач був позбавлений додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №115-АГД від 01.08.2022), щомісячної премії до грошового забезпечення за липень 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №134-АГД від 03.08.2022).

Також матеріали справи свідчать, що 27.07.2022 командиром інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 щодо солдата ОСОБА_1 складений протокол № 9, за змістом якого суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі, був помічений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я позивач відмовився в присутності двох свідків, оскільки свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення визнав, факт вживання алкоголю підтвердив письмово.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 181/702/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.172-20 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Межівський районний суд Дніпропетровської області встановив, що у порушення ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення №9 складений 27.07.2023, а моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є 01.07.2023, що свідчить про те, що означений протокол складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Отже, за висновком суду у справі № 181/702/22 протокол про адміністративне правопорушення №9 від 27.07.2023 у такому вигляді не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, що відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачиться на користь ОСОБА_1 . Таким чином, обставини, які викладені в протоколі, не містять належних та допустимих доказів та всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат зобов`язаний серед іншого під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) ст. 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно із статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Отже, вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин військовослужбовцем під час несення служби є неприпустимим, втім застосування до порушника відповідних заходів і притягнення його до відповідальності має відбуватись виключно з дотриманням встановленого порядку.

Згідно ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного Статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 48 Дисциплінарного Статуту, на військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарне стягнення, як догана.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень вставлений ст. 83-85 Дисциплінарного Статуту.

Згідно ст. 83 Дисциплінарного Статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Дисциплінарного Статуту).

Згідно ст. 85 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

В спірному випадку факт порушення позивачем військової дисципліни виявлений в ході проведеного службового розслідування, призначеного відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 №293.

Результати службового розслідування оформлені актом службового розслідування № 95, затвердженого 17.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 .

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, вбачається і позивачем не спростовано, що в спірному випадку відповідачем не допущено порушень законодавчо встановленої процедури притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, позивач повідомлений належним чином про проведення стосовно нього службового розслідування, що підтверджується наданими під час проведення службового розслідування письмовими поясненнями позивача від 10.07.2022.

Факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у перебуванні його в розташуванні військової частини під час виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, виявлений відповідачем на підставі пояснень свідків старшого лейтенанта ОСОБА_6 лейтенанта ОСОБА_3 , старшини ОСОБА_4 , старшого солдата ОСОБА_5 .

В присутності цих же осіб позивач пройти медичну експертизу на виявлення алкоголю в організмі відмовився. В той же час, відповідно до наданих позивачем рапортів від 01.07.22, від 03.07.22, від 04.07.22 та пояснень від 10.07.2022 позивач свою вину визнав, усвідомив всі наслідки, зробив відповідні висновки і згоден з тим, що виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, за встановлених у справі обставин в їх сукупності суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, суть якого полягає у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в службовий час.

Доводи представника позивача, що огляд солдата ОСОБА_1 на підтвердження факту перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі в присутності командира військової частини не проводився, суд не приймає в якості обставин, що виключають підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з огляду на відмову позивача пройти медичну експертизу на виявлення алкоголю в організмі.

Також суд не приймає посилання скаржника на те, що позивач визнав факт вживання алкогольних напоїв під впливом психологічного насилля. Означене питання з`ясовувалось під час розгляду справи в суді першої інстанції і судом зроблений висновок про не підтвердження наведених позивачем з цього приводу доводів жодними доказами.

Під час апеляційного перегляду рішення суду скаржником висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовані, не визначено та не подано доказів, які б свідчили, ким і яким чином на позивача чинився тиск.

З приводу прийнятої постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 181/702/22 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В даному випадку зі змісту вказаної постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області вбачається, що судом у справі № 181/702/22 питання наявності/відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення не з`ясовувалось, висновок про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення зроблений судом виключно з огляду на неналежність поданого військовою частиною НОМЕР_1 протоколу про адміністративне правопорушення №9 від 27 липня 2022 року.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що командиром військової частини НОМЕР_1 рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято в порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, за результатами службового розслідування, в межах наданих йому прав та повноважень.

Наслідком накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани є позбавлення позивача додаткової винагороди та премії.

Стосовно невиплати позивачу премії за липень 2022 року суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197).

Розділом XVI вказаного Порядку № 260 встановлений порядок преміювання військовослужбовців.

Відповідно до п.1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (п.3 розділу XVI Наказу №260).

Відповідно до п. 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у таких випадках, зокрема,: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

Відповідно до п.6 розділу XVI Порядку №260 забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення.

Наведе вище правове регулювання встановлює цілком визначений порядок, згідно якому за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) премії не виплачуються за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Виходячи з аналізу норм Порядку № 260, позбавлення щомісячної премії (частково або в повному обсязі) військовослужбовця із визначенням конкретних підстав невиплати премії, як і виплата щомісячної премії, має здійснюватися на підставі наказу командира військової частини.

В даному випадку, як встановлено вище, позивач позбавлений щомісячної премії до грошового забезпечення за липень 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №134-АГД від 03.08.2022 за перебування у стані алкогольного сп`яніння, на виконання, в тому числі, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №293 від 03.07.2022, акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2022 №95, рапорту офіцера-психолога в/ч НОМЕР_1 від 26.07.2022.

Таким чином, з огляду на приписи п. 5 розділу XVI Порядку №260 суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем дотриманий порядок преміювання військовослужбовців, позбавлення позивача премії за липень 2022 року за фактом перебування позивача у розташуванні військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння 01.07.2022 є правомірним.

Щодо позовних вимог в частині невиплати позивачу за липень 2022 року додаткової винагороди відповідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений наведеним вище Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018.

Згідно п. 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 Міністром оборони України прийнято рішення №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, пунктом 10 якого встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. не включаються, зокрема, ті військовослужбовці які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Крім того, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди на виконання Постанови №168 Міністром оборони України надано доручення від 23.06.2022 №912/з/29, згідно з пунктом 9.8 якого до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Суд зазначає, що прийняття Міністром оборони України рішення від 25.03.2002 №248/1298 та розпорядження від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішення питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою №168.

В даному випадку, підставою для не виплати додаткової винагороди за липень 2022 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 115-АГД став факт знаходження позивача на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння 01.07.2022, що відповідає наведеним вище приписам і свідчить про правомірність оскаржуваних дій відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі №160/4984/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко