Справа № 160/23506/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , з 17 грудня 2001 року по 16 липня 2015 року займав посаду судді господарського суду Дніпропетровської області.
16 липня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади судді господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VIII «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Дніпропетровської області у відставку».
Позивач зазначає, що з серпня 2015 року він перебуває на обліку у Лівобережному об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України у м. Дніпрі (юридична особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.
06.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного ОУПФУ у м. Дніпрі із заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання у зв`язку з тим, що при призначенні довічного грошового утримання йому не враховано декілька періодів, а саме: з 01.09.1973р. по 30.08.1975р. (1р. 11м.30дн.) навчання в Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР; з 01.09.1981р. по 10.07.1984 р. (2р. 10м.10 дн.) період роботи на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі.
Вважаючи відмову у врахуванні відповідних періодів роботи до пенсійного стажу для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною, позивач звернувся до суду з означеною позовною заявою.
Ухвалою суду від 15.09.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 від 05.07.1966 р., якою визначено трудовий шлях позивача.
16 липня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади судді господарського суду Дніпропетровської області на підставі поданої заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VIII «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Дніпропетровської області у відставку».
Судом встановлено, що з серпня 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України у м. Дніпрі (юридична особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.
Заявою від 06.05.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного ОУПФУ у м. Дніпрі щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання у зв`язку з тим, що при призначенні довічного грошового утримання йому не враховано декілька періодів, а саме: з 01.09.1973р. по 30.08.1975р. (1р. 11м.30дн.) навчання в Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР;з 01.09.1981 по 10.07.1984 р. (2р. 10м.10 дн.) період роботи на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі.
Вважаючи відмову у врахуванні відповідних періодів роботи до пенсійного стажу для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною, позивач звернувся до суду з означеною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
На час виходу у відставку позивача був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 р. (в редакції від 01.04.2015р.).
За правилами ч.1 ст. 120 Закону Nє 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Частиною 1 ст.135 вказаного Закону №2453-VI визначалося, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;
???члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів У країни;
???судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, за змістом абз.4 п.34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Зазначена норма будь-яких обмежень щодо дії у часі не містить і пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді,призначення чи обрання суддею.
До набрання чинності Закону України №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-XII (далі Закон України №2862-XII).
Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Щодо врахування до стажу період навчання в Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР, суд зазначає наступне.
Абзацом 2 ч.4 ст.43 Закону №2862-XII передбачалося, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів у країни, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов?язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах,Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95 (чинною до 20.03.2008р., далі Указ Президента України №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» від 03.09.2005р. №865 (чинної до 01.01.2012р. ) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано позивачу 1 (один ) рік стажу - половина строку навчання з 01.09.1973р. по 29.08.1975р. (1р. 11м.29дн.) у Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР.
Щодо не врахування роботи на посаді викладача цивільного та трудового права в
Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі у період з 01.09.1981р. по 10.07.1984р.(2р. 10м.10 дн.), суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції,Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Позивач у період з 01.09.1981р. по 10.07.1984р. (2р. 10м.10 дн.) працював на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі, що підтверджується записом в трудовій книжці, а також архівною довідкою від 08.08.2023р. №43.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 р. у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5 до Порядку).
Підтвердження страхового стажу за період трудової діяльності до 1 липня 2000 року здійснюється на підставі записів у трудовій книжці, а також інших документів про стаж (довідок підприємств, установ і організацій тощо).
Судом встановлено, що позивачу виплачується 64 % суддівської винагороди замість 70 %, як це передбачено п.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402, в якій зазначено, що щомісячне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.
Аналогічна норма міститься у 4.4 ст. 43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862.
Відтак, неврахування стажу роботи за період: 1 (один ) рік стажу - половина строку навчання з 01.09.1973р. по 29.08.1975р. (1р. 11м.29дн.) у Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР та період роботи з 01.09.1981р. по 10.07.1984р. (2р. 10м. 10 дн.) - на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі, призвело до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 6 (шість) відсотків.
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788 «Про пенсійне забезпечення», яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Дана норма кореспондується зі змістом ст.48 Кодексу законів про працю України.
Згідно із статтею 62 Закону № 1788, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Так, згідно з інформацією, яка міститься в трудовій книжці ОСОБА_1 та інших документів, загальний стаж позивача становить 50 років 07 місяців 14 днів, в тому числі спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям визначений на рівні 27 років 03 місяці 11 днів та включає наступні періоди:?з 02.10.1975р. по 18.02.1980р. 4 роки 4 місяці 17 днів;?з 12.07.1984р. по 18.03.1986р. 1 рік 8 місяців 7 днів;?з 03.07.2000р. по 31.12.2000р. 0 років 5 місяців 29 днів;?з 01.01.2001 р. по 16.12.2001р. 0 років 11 місяців 16 днів;?3 17.12.2001 р. по 31.12.2003р. 2 роки 0 місяців 15 днів;?3 01.01.2004р. по 30.04.2009р. 5 років 4 місяці 0 днів;?з 01.05.2009р. по 31.05.2013р. - 4 роки 1 місяць 0 днів;?з 01.06.2013р. по 10.08.2015р. 2 роки 2 місяці 10 днів.
Крім того, до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці входять наступні періоди:?з 20.11.1968р. по 09.12.1968р. військова служба 0 років 0 місяців 20 днів;?з 10.12.1968р. по 11.11.1971р. робота в період інших БД 5 років 10 місяців 4 дні;?з 12.11.1971р. по 13.11.1971р. військова служба 0 років 0 місяців 2 дні;?з 24.06.1987р. по 12.11.1987р. ЧАЕС, ліквідатор за список № 1 (зона відчуження) 1 рік 1місяць 27 дні.
Однак до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не враховані наступні періоди: з 01.09.1973р. по 29.08.1975 р. (1р.11м.29дн.) навчання в Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР; період з 01.09.1981р. по 10.07.1984р. (2р. 10м.10 дн.) роботи на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі.
Факт навчання позивача у Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР та присвоєння кваліфікації юриста, підтверджується копією диплома з відзнакою серії НОМЕР_2 , виданого 30 серпня 1975р. Робота на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі підтверджується записом в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 Серії НОМЕР_3 .
На момент виходу позивача у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди було регламентовано нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).
Так, статтею 142 Закону України №1402 передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Так, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
До набрання чинності Законом №1402-VIII, питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VI.
Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів.
Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІбуло передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Окрім цього, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді перевищує показник у 10 років, то положення наведених актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду трудової діяльності, котрий включається до стажу роботи позивача на посаді судді.
Таким чином, неврахування відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, період половини строку навчання з 01.09.1973 р. по 30.08.1975 р. (1 р. 11 м. 30 дн.) в Дніпропетровській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР та з 01.09.1981 по 10.07.1984 р.(2 р. 10 м. 10 дн.) період роботи на посаді викладача цивільного та трудового права в Дніпропетровському технікумі радянської торгівлі, є протиправною бездіяльністю.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у постановах від 20.02.2021 справа №344/5707/19 та від 15.11.2021 р. справа №580/6051/20.
Верховний Суд у вказаних справах зазначив, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а, отже, їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька