Справа № 520/19971/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 р.Справа № 520/19971/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "ДЕМЕТРА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 10.08.23 року по справі № 520/19971/23

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "ДЕМЕТРА"

до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "ДЕМЕТРА" (далі також позивач, ПСП «ДЕМЕТРА») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі третя особа), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Харківського відділу державної виконавчої служби Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Головка Віталія Леонідовича від 17.07.2023 у ВП № 72107532 про накладення на боржника - Приватне сільськогосподарське підприємство «ДЕМЕТРА», штрафу на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на неправомірність дій відповідача, позивач наводить обставини справи, зазначені ним у позовній заяві, вказує на їх неврахування судом першої інстанції. Звертає увагу, що державним виконавцем під час прийняття оскаржуваного рішення не надано оцінку поважності причин невиконання відповідного судового рішення, а отже постанова від 17.07.2023 у ВП № 72107532 є неправомірною.

Позивачем повідомлено суд апеляційної інстанції про те, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 922/1341/22 касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ДЕМЕТРА» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 922/1341/22 (тобто рішення, що підлягало виконанню у виконавчому провадженні) скасовано, а справу передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Від представників позивача та третьої особи на адресу суду апеляційної інстанції надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

В судове засідання, призначене на 04.12.2023, учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 922/1341/22, зокрема, зобов`язано Приватне сільськогосподарське підприємство "ДЕМЕТРА", Харківську районну державну адміністрацію Харківської області повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0031 площею 0,4843 га; зобов`язано Приватне сільськогосподарське підприємство "ДЕМЕТРА", Вільхівську сільську раду повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0006 площею 2,9058 га.

23.06.2023 працівником відповідача (заступником начальника відділу Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 72107532 з примусового виконання судового наказу № 922/1341/22 від 02.06.2023, згідно з п. 2 якої на боржника за виконавчим провадженням (ПСП «ДЕМЕТРА») покладено обов`язок виконання рішення суду протягом 10 днів.

До вказаної постанови від 23.06.2023 у ВП № 72107532 відповідачем оформлено супровідний лист і ці матеріали засобами поштового зв`язку спрямовані на адресу боржника у виконавчому провадженні та отримані ПСП «ДЕМЕТРА» 28.06.2023.

03.07.2023 позивач подав до відповідача заяву, де просив зупинити виконавче провадження та не застосовувати штраф за невиконання рішення суду у зв`язку із тим, що знаходиться за межами України через незадовільний стан здоров`я, підприємство перебувало під окупацією Російської Федерації; відбулось повне знищення всіх господарських будівель, техніки та документації; має місце замінування власних земельних ділянок; мало місце ув`язнення директора ПСП «Деметра» представниками ворога.

Листом від 04.07.2023 за № 36953 позивачу відмовлено у зупиненні виконавчого провадження № 72107532.

17.07.2023 відповідачем (заступником начальника відділу Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) винесена постанова у ВП №72107532 про накладення 5 100,00 грн штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

В якості юридичної підстави для прийняття цього рішення суб`єктом владних повноважень зазначені положення ст. 63 і 75 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичними підставами були висновки відповідача про невиконання боржником рішення суду без поважних причин, з огляду на відсутність доказів щодо здатності позивача передати повноваження на вчинення юридично значимих дій, пов`язаних із виконанням судового наказу № 922/1341/22 від 02.06.2023, доказів щодо неможливості прибуття в Україну керівника ПСП «ДЕМЕТРА».

Позивач, уважаючи постанову від 17.07.2023 у ВП № 72107532 протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів існування поважних причин несвоєчасного виконання позивачем судового рішення, а тому дійшов висновку, що спірне рішення відповідача прийнято обґрунтовано, з дотриманням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 552/3995/17 зазначив, що «враховуючи те, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання виконати вимоги виконавчого документа».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі також - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Така перевірка в залежності від обставин кожної конкретної ситуації може здійснюватися як за матеріалами виконавчого провадження, так і у спосіб прибуття державного виконавця за місцезнаходженням боржника виконавчого провадження або за місцезнаходженням майна, відносно якого на боржника покладені певні обов`язки.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження" не визначено порядку виконання рішення суду про зобов`язання повернути земельну ділянку.

Не містять такого порядку і норми Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 за № 161-ХІV.

Згідно з ч. 1 ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 4 ст. 791 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже з положень наведених законодавчих норм убачається, що відносно земельної ділянки як нерухомої речі (об`єкта нерухомого майна) може бути застосований лише спосіб документального оформлення факту передачі майна.

Відтак перевірка державним виконавцем стану виконання рішення суду про зобов`язання повернути земельну ділянку об`єктивно не вимагає вжиття будь-яких організаційно-правових заходів контролю у спосіб прибуття державного виконавця за адресою місцезнаходження боржника юридичної особи чи за адресою розміщення майна земельної ділянки тощо, а цілком правомірно та обґрунтовано може бути проведена виключно на підставі матеріалів виконавчого провадження, котрі повинні містити об`єктивні дані про: обізнаність боржника із подією відкриття виконавчого провадження; складання чи нескладання акту прийманняпередачі земельної ділянки; існування чи відсутності поважних причин невиконання рішення суду; збігу строку на виконання рішення суду згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Норми Закону України "Про виконавче провадження" не містять переліку згаданих поважних причин невиконання виконавчого документа.

За суттю та характером поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення, зокрема наведені у ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав зупинення вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч. 3 ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Водночас визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Таким чином постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Як убачається з матеріалів справи, в обґрунтування поважності причин невиконання судового рішення позивач посилався на знаходження підприємства під окупацією Російської Федерації; повне знищення усіх господарських будівель, техніки та документації; замінування власних земельних ділянок; ув`язнення директора ПСП «Деметра» представниками ворога; проходження директором ПСП «Деметра» лікування на території Федеративної Республіки Німеччина; фізична неможливість виконання рішення суду про передачу земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем обставини не можуть бути кваліфіковані в якості поважних причин невиконання виконавчого документа та стати підставою для зупинення виконавчого провадження відповідно до приписів ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, постанова про відкриття виконавчого провадження № 72107532 винесена 23.06.2023, тобто більше ніж через рік після деокупації частини Харківської області, де розташоване ПСП «ДЕМЕТРА», що є загальновідомим фактом.

Позивачем забезпечена участь представника у судовій справі № 922/1341/22.

Разом з тим участь у розгляді справи № 922/1341/22 приймав представник ПСП «ДЕМЕТРА» - Потеряєва І. А. за довіреністю від 22.06.2022.

Усупереч ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України під час розгляду цієї справи позивач не подав суду доказів звернення до господарського суду із заявою (клопотанням) про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду і постановлення господарським судом рішення про задоволення згаданого процесуального документа.

Також усупереч ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України ані у складі матеріалів позову, ані у ході розгляду справи судом позивачем не подано суду доказів знаходження керівника позивача на стаціонарному лікуванні (у Німеччині) у фізичному стані, котрий об`єктивно унеможливлює вчинення юридично значимої дії на забезпечення представництва інтересів ПСП «ДЕМЕТРА» у спірних правовідносинах у порядку ст. 244 Цивільного кодексу України у спосіб видачі довіреності.

Так, заява позивача від 03.07.2023 про зупинення виконавчого провадження, подана до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підписана керівником ПСП «ДЕМЕТРА» особисто та містить твердження про те, що на час її складення підписант знаходиться на лікуванні та реабілітації в Німеччині (а.с. 15, 16).

Проте сама по собі обставина знаходження керівника ПСП «ДЕМЕТРА» поза межами України є доказом підтвердження обставини реалізації конкретною людиною свободи пересування, а не поважності причини невиконання рішення суду.

До того ж, як свідчать приєднані до матеріалів позову копії документів, між керівником ПСП «ДЕМЕТРА» та представником позивача 04.07.2023 у справі № 520/19971/23 укладено договір про надання професійної правничої допомоги адвоката, що сприймається судом у якості доказу здатності керівника заявника безперешкодно вчиняти юридично значимі дії, спрямовані на захист інтересів ПСП «ДЕМЕТРА», а також у якості доказу відсутності особистої внутрішньої волі на вчинення аналогічного за змістом діяння стосовно уповноваження іншої належної особи на складання від імені ПСП «ДЕМЕТРА» документів щодо приймання передачі (повернення) земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0031 площею 0,4843 га Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області на виконання судового рішення у справі № 922/1341/22.

У ході розгляду справи судом першої інстанції не виявлено існування об`єктивних даних, котрі б засвідчували існування нездоланних та непереборних перешкод у складанні позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, документів про повернення земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0031 площею 0,4843 га у володіння ГУ Держгеокадастру у Харківській області, позаяк складання відповідних документів не потребує ані збереження будь-якої документації, ані фізичного огляду земельної ділянки, ані вчинення будь-яких інших дій, зумовлених як поточним станом справ позивача, так і наслідками факторів окупації тієї території, де провадилась господарська діяльності ПСП «ДЕМЕТРА», збройними формуваннями Російської Федерації.

Крім того, згідно з постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 922/1341/22 земельна ділянка із кадастровим номером :01:018:0031 площею 0,4843 га належить до несільськогосподарських угідь господарчого двору, а не до полів, котрі згідно з приєднаною до матеріалів справи копією листа ГУ ДСНС у Харківській області від 26.06.2023 за № 65040-3187/65123 вважаються ймовірно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних відносинах суб`єкт владних повноважень вчинив оскаржене управлінське волевиявлення з приводу накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин із дотриманням ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував із достатньою повнотою та оцінив правильно (бо урахував, що матеріали виконавчого провадження містили докази обізнаності боржника із подією відкриття виконавчого провадження, спливу строку на виконання виконавчого документа згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження; взяв до відома, що правова природа та фізичні властивості майна, відносно якого у боржника виник обов`язок передачі, не потребували вчинення будь-яких інших заходів контролю, окрім безпосереднього вивчення матеріалів виконавчого провадження); норму закону визначив належну та не припустився помилки у тлумаченні її змісту; унаслідок чого реально вчинене суб`єктом владних повноважень управлінське волевиявлення цілком узгоджується як із змістом нормативного регламентування, так і з дійсними обставинами спору.

Разом з тим колегія суддів апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зважає те, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 922/1341/22 постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 922/1341/22 (тобто рішення, що підлягало виконанню у виконавчому провадженні) скасовано, а справу передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Таким чином постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 922/1341/22 припинено обов`язок з виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 922/1341/22 про зобов`язання Приватного сільськогосподарського підприємства "Деметра", Харківської районної державної адміністрації Харківської області повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0031 площею 0,4843 га та зобов`язання Приватного сільськогосподарського підприємства "Деметра", Вільхівської сільської ради повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0006 площею 2,9058 га.

Отже судове рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 72107532, на теперішній час скасовано, тобто фактично в даному випадку відпали обставини, які слугували передумовою як відкриття зазначеного виконавчого провадження, так і прийняття індивідуального акту державного виконавця щодо накладення штрафу в межах цього провадження.

Водночас за приписами статей 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження" скасування рішення суду є підставою для закінчення виконавчого провадження та скасування заходів, вжитих виконавцем щодо виконання рішення, а також проведення інших необхідних дій у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Проте на момент апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів вжиття необхідних дій (зокрема щодо скасування оскаржуваної постанови), спрямованих на виконання статей 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на викладене, з метою захисту прав підприємства позивача у судовому порядку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Харківського відділу державної виконавчої служби Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Головка Віталія Леонідовича від 17.07.2023 у ВП № 72107532 про накладення на боржника - Приватне сільськогосподарське підприємство «ДЕМЕТРА», штрафу на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів в якості належних.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 710,00 грн (2684,00 грн - за подання позовної заяви та 4026,00 грн - за подання апеляційної скарги), що підтверджується доказами про їх оплату, наявними у матеріалах справи.

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалена постанова, якою адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 6 710,00 грн на користь позивача.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "ДЕМЕТРА" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 по справі № 520/19971/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "ДЕМЕТРА" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Головка Віталія Леонідовича від 17.07.2023 у ВП № 72107532 про накладення на боржника - Приватне сільськогосподарське підприємство «ДЕМЕТРА», штрафу на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "ДЕМЕТРА" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова