Справа № 340/8749/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/8749/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненого, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незакінчення виконавчого провадження №62924696 відкритого постановою державного виконавця Лубенця Дмитра Валерійовича 02.09.2020 з примусового виконання Постанови №б/н від 11.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81 496,01 грн.;

- зобов`язати Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №62924696 відкрите постановою державного виконавця Лубенця Дмитра Валерійовича 02.09.2020 з примусового виконання Постанови №б/н від 11.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81 496,01 грн.

Ухвалою судді від 23.10.2023 адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення його недоліків (т.1 а.с.30).

Позивачем виконано вимоги ухвали судді, позов приведено у відповідність до статей 160, 161 КАС України.

Ухвалою судді від 07.11.2023 відкрито провадження у даній справі та справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (т.1 а.с.39).

В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 802916,37 грн. та судовий збір у розмірі 12043,75 грн. На виконання виконавчого листа щодо стягнення зазначеної заборгованості Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №54480825. 03.07.2018 в межах виконавчого провадження №54480825 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а 23.08.2018 - постанову про арешт коштів боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, а саме, в розмірі 896 456,13 грн. 11.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Цією постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішень. При цьому в цей же день, тобто 11.12.2018 в межах зазначеного виконавчого провадження №54480825 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Любов Петрівною також було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, що виходячи з положення ст.27 Закону України Про виконавче провадження був визначений у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, тобто в сумі 81496,01 грн. Вказав, що не отримував зазначеної постанову у встановлений строк, про її винесення дізнався лише в 2023 році, а її копію зміг отримати лише у вересні поточного року листом Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.09.2023 №69462/30.19-20. Вважає, що вказаний виконавчий збір не може бути стягнутим з нього, оскільки під час здійснення виконавчого провадження №54480825, в межах якого було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 81496,01 грн., державним виконавцем не було здійснено фактичного виконання судового рішення. Крім того, зазначає, що після повернення виконавчого документа стягувачу, останній звернувся з відповідною заявою про примусове виконання цього рішення до приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни, яка вчинила виконавчі дії, та в подальшому 20.01.2023 на його адресу направила лист б/н, яким йому запропоновано сплатити суму основної винагороди приватного виконавця в розмірі 10% від сплаченої суми боргу (50 000 грн.) та витрат виконавчого провадження (500 грн). При цьому, після повернення виконавчого документу стягувачу та припинення чинності арешту майна/коштів приватний виконавець Золотарьова Т. В. виявила наявність чинної до цього часу постанови від 11.12.2018 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 81 496,01 грн. Тому, на теперішній час виникла проблема подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа: 10% виконавчого збору за постановою державного виконавця; 10% основної винагороди приватного виконавця, що на думку позивача, є порушенням чинного законодавства.

Ухвалою суду від 17.11.2023 зобов`язано відповідача, в термін до 22 листопада 2023 року, подати до суду належним чином завірені копії усіх матеріалів, які були покладені в основу оскаржуваної бездіяльності, матеріали виконавчих проваджень ВП №62924696, ВП №57939299, ВП №61385337, а також зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьову Тетяну Валентинівну в термін до 22 листопада 2023 року, подати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №59806910, а також надати інформацію щодо сплати ОСОБА_1 суми основної винагороди в ВП №59806910 (т.1 а.с.43-44).

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.50-53), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначивши, що державний виконавець не має підстав, передбачених статтею 39 Закону України Про виконавче провадження винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 62924696 з примусового виконання постанови б/н виданої 11.12.2018 р. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81 496,01 грн.

Ухвалою суду від 24.11.2023 зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьову Тетяну Валентинівну виконати вимоги ухвали суду від 17листопада 2023 року та в термін до 28 листопада 2023 року, подати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №59806910, а також надати інформацію щодо сплати ОСОБА_1 суми основної винагороди в ВП №59806910 (т.1 а.с.154-155).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, а також витребувані у приватного виконавця, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист №404/7896/16-ц, (номер провадження 2/404/1066/17) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк заборгованості за кредитним договором у розмірі 802916,37 грн. та судового збору у розмірі 12043,75 грн. (т.2 а.с.5).

З метою виконання зазначеного рішення стягувачем подано зазначений виконавчий лист до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за наслідком чого було відкрито виконавче провадження №54480825 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" 802916,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 12043,75 грн. судового збору.

11.12.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України, з огляду на те що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Цією постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішень.

Також, 11.12.2018 в межах зазначеного виконавчого провадження №54480825 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Любов Петрівною було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, що виходячи з положення ст.27 Закону України Про виконавче провадження був визначений у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, тобто в сумі 81496,01 грн. (т.1 а.с.61).

19.12.2018 старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Лінецькою Людмилою Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57939299 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81496,01 грн. (т.1 а.с.54).

25.11.2019 старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Лінецькою Людмилою Сергіївною, у виконавчому провадженні №57939299 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (т.1 а.с.55).

28.02.2020 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61385337 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81496,01 грн. (т.1 а.с.56).

22.06.2020 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. винесено постанову про арешт всього майна ОСОБА_1 , виконавче провадження №61385337 (т.1 а.с.57).

22.06.2020 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження № 61385337, на керуючись п. 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення (т.1 а.с.58).

02.09.2020 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62924696 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81496,01 грн. (т.1 а.с.64).

02.09.2020 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, виконавче провадження №62924696 (т.1 а.с.65).

07.02.2023 старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Усатенко Оленою Олександрівною, у виконавчому провадженні №62924696 винесено постанови про арешт майна боржника (т.1 а.с.66), та арешт коштів ОСОБА_1 (т.1 а.с..67).

Тобто, стосовно позивача наявне відкрите Фортечним відділом державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження №62924696 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81496,01 грн.

Також судом встановлено, що 14.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59806910, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" 802916,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 12043,75 грн. судового збору, виконавчий лист № 404/7896/16-ц виданий 19.07.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда. Також у цій постанові приватним виконавцем постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 81496,01 грн. (т.2 а.с.7).

До того ж, приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14.08.2019 у ВП №59806910, у сумі 81496,01 грн., (т.2 а.с.10)

Постановою приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.01.2023 у ВП №59806910, виконавчий лист №404/7896/16-ц виданий 19.07.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" 802916,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 12043,75 грн. судового збору повернуто стягувачу за його заявою, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (т.2 а.с.113)

Водночас, постановою про скасування процесуального документу від 23.01.2023 у ВП №59806910, приватним виконавцем скасовано документ "Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.01.2023, що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №404/7896/16-ц виданого 19.07.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" 802916,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 12043,75 грн. судового збору. (т.2 а.с.115)

Приватним виконавцем також повідомлено, що в процесі примусового виконання ВП №59806910, з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 14.08.2019 по 27.11.2023, жодних коштів в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №404/7896/16-ц від 19.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" заборгованості в розмірі 814960,12 грн. не надходило. (т.1 а.с.160)

Тобто з позивача по одному виконавчому документу двічі стягується сума в розмірі 81496,01 грн., а саме в межах виконавчого провадження №62924696, відкритого старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), як сума виконавчого збору в сумі 81496,01 грн., а також виконавчого провадження №59806910, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області, як основна винагорода приватного виконавця в розмірі 81496,01 грн.

Позивач зазначив, що відповідачем допущена бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження №62924696, що призвело до подвійного стягнення з нього суми в розмірі 81496,01 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі за текстом Закон №1404-VІІІ в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст.1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Як передбачено абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Також ч.1 ст.27 Закону №1403-VIII передбачає, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону №1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Також, частина перша статті 27 Закону №1403-VIII і частина друга статті 24 Закону №1404-VIII передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження". Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону №1404-VIII права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника податидекларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини 4 статті 27 №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Системний аналіз наведених норм дає підстави суду дійти висновку про наявність у державного виконавця обов`язку щодо зазначення останнім у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, а також обов`язку щодо винесення, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Так державний виконавець в межах виконавчого провадження №54480825, зокрема виніс постанову щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 81 496,01 грн., що становило 10 % від суми, яка підлягала стягненню.

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII визначено випадки, у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 8 статті 27 Закону №1404-VIII під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Так суд зазначає, що відбулась фактична передача стягувачем виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю, оскільки він відкликав його у державного виконавця і передав на виконання приватному, при цьому державним виконавцем не було стягнуто виконавчий збір, та постанову від 11.12.2018 року було виокремлено та державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору.

Додатково суд зазначає, що поняття й процедура, що згадані у ч.8 ст.27 Закону №1404-VIII, стосується інших правовідносин, ніж ті, що маємо у даній, позаяк у його випадку не було передачі виконавчого документа.

Однак, на відміну від решти положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону України "Про виконавче провадження" регулює подібні суспільні правовідносини.

Так, вона містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець.

Логічний і цільовий способи уяснення частини восьмої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Вказана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення (в один період часу відкритті два аналогічні виконавчі провадження) з боржника виконавчого збору і основної винагороди. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

При цьому, ініціювати і реалізувати передачу виконавчого документа від органу державної виконавчої служби до приватного виконавця, як уже судом зазначалося раніше, може стягувач, подавши заяву про повернення виконавчого документу та звернувшись з ним повторно.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

На основі цього, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Застосування частини восьмої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" до спірних правовідносин дає підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволяє суду також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на вжиті у частині восьмій статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" часові маркери для її застосування: , , то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє виснувати, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 у справі №320/6215/19.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що державний виконавець повинен закінчити виконавче провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору.

Таким чином позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на положення статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (25006, м. Кропивницький, вул. Театральна, буд. 32/29, ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незакінчення виконавчого провадження №62924696 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81496,01 грн.

Зобов`язати Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №62924696 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 81 496,01 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.287, 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА