Справа № 490/3905/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 р. № 490/3905/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України, з викликом сторін адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), вул. Артилерійська, 18, 5-й поверх, м. Миколаїв, 54006,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними; визнання протиправною та скасування постанови від 10.04.2023 ВП № 71423209,

За участю представника позивачки ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 (далі позивачка) на рішення Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивачка просила визнати дії державного виконавця відповідача протиправними, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відповідача від 10.04.2023 ВП № 71423209.

Позов обґрунтовано тим, що положеннями статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлена можливість накладення на боржника штрафу повторно у категорії виконавчих проваджень щодо нечинення одним з батьків перешкод у спілкуванні з дитиною іншому з батьків. Крім того, з постанови державного виконавця відповідача від 10.04.2023 ВП № 71423209 про накладення штрафу (далі Постанова від 10.04.2023) не вбачається наявність в діях позивачки повторності невиконання судового рішення, між тим державний виконавець прийняв рішення про накладення штрафу у розмірі, що передбачений Законом саме у разі повторного невиконання рішення боржником.

22.08.2023 Центральний районний суд м. Миколаєва постановив ухвалу у справі № 490/3905/22 про відмову в задоволені скарги позивачки.

16.10.2023 Миколаївський апеляційний суд ухвалив постанову про часткове задоволення апеляційної скарги позивачки, скасування ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.08.2023 та закриття провадження у справі.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30.10.2023 справа № 490/3905/22 передано до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривні.

У встановлений судом строк позивачка усунула недоліки позовної заяви й подала 17.11.2023 до суду документ про сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривні.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 прийнято справу до провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відкрито провадження, а також залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа).

У встановлений ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, а третя особа пояснень не скористались.

Перед початком судового засідання представник позивача подав клопотання від 04.12.2023 про долучення до матеріалів справи ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/3905/22 та від 05.12.2023 про долучення постанови Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2023 у справі № 490/3905/22.

Відповідач і третя особа у судове засідання 05.12.2023 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час і місце вони були належним чином повідомлені.

У судовому засіданні 05.12.2023 суд постановив ухвали про задоволення клопотань представника позивача від 04.12.2023 і від 05.12.2023 та про долучення до матеріалів справи відповідних доказів (протокол судового засідання від 05.12.2023 № 2225991).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовом позивачки до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визначення місця проживанні малолітньої дитини та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до позивачки про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023 задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення його позову шляхом зобов`язання позивачки повертати малолітнього ОСОБА_4 , його батьку ОСОБА_2 не пізніше 07 год 30 хв кожного понеділка та не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , в тому числі і за місцем проживання батька (окрім кожної суботи та неділі кожного місяця).

Державним виконавцем відповідача постановою від 29.03.2023 відкрито виконавче провадження № 71423209 щодо негайного виконання скаржником ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

31.03.2023 державним виконавцем складено вимогу на адресу позивачки про необхідність виконання ухвали суду від 28.03.2023.

03.04.2023 ОСОБА_2 подав заяву про те, що позивачка станом на 03.04.2023 не виконала ухвалу суду від 28.03.2023.

Цього ж дня, 03.04.2023 державний виконавець склав акт про невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

Постановою державного виконавця відповідача від 03.04.2023 на позивачку накладено штраф на користь держави у розмірі 1700 грн за невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

Актом державного виконавця від 10.04.2023 встановлено, що станом на 10.04.2023 позивачка не виконала ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023 про забезпечення позову.

Постановою державного виконавця відповідача від 10.04.2023 на позивачку за невиконання рішення суду накладено штраф на користь держави у розмірі 3400 гривень.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.07.2023 постанову державного виконавця відповідача від 03.04.2023 про накладення на позивачку штрафу у розмірі 1700 грн скасовано.

Не погоджуючись із правомірністю Постанови від 10.04.2023, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Абзацом першим частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З наведеного слідує, що державний виконавець має право накладати штраф у подвійному розмірі у разі повторного невиконання рішення боржником. Відповідно, визнання протиправним і скасування первинної постанови про накладення штрафу на боржника має своїм наслідком протиправність і скасування постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі за повторне невиконання судового рішення боржником.

Суд встановив, що 29.03.2023 державний виконавець відповідача виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 71423209 щодо негайного виконання позивачкою ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

03.04.2023 державний виконавець склав акт про невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

Постановою державного виконавця відповідача від 03.04.2023 на позивачку накладено штраф на користь держави у розмірі 1700 грн за невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023.

Актом державного виконавця від 10.04.2023 встановлено, що станом на 10.04.2023 позивачка не виконала ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023 про забезпечення позову.

Постановою від 10.04.2023 на позивачку за повторне невиконання рішення суду накладено штраф на користь держави у розмірі 3400 гривень.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.07.2023 постанову державного виконавця відповідача від 03.04.2023 про накладення на позивачку штрафу у розмірі 1700 грн скасовано.

Таким чином, оскільки постанова державного виконавця від 03.04.2023 про накладення на позивачку штрафу у розмірі 1700 грн за невиконання нею ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2023, тому є незаконною і підлягає скасуванню постанова державного виконавця про накладення штрафу у подвійному розмірі за повторне невиконання судового рішення позивачкою, а саме: Постанова від 10.04.2023.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Квитанцією від 17.11.2023 № 4159-0060-8506-6860, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, 5 поверх, м. Миколаїв, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.04.2023 у виконавчому провадженні № 7142320 про накладення штрафу.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, 5 поверх, м. Миколаїв, 54001; ) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 05 грудня 2023 року