Справа № 240/33788/22
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/33788/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Липи В.А., розглянувши заяву про самовідвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 30.01.2017 про закінчення виконавчого провадження №39507399 та зобов`язати поновити виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Житомирського кружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року у справі №0670/4692/12 про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Ухвалою суду від 28.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду:

- нової позовної заяви до відповідача, оформленої із дотриманням вимог ст.ст. 5, 160-161 КАС України, в 2-х примірниках;

- заяви про поновлення строку звернення до суду, у разі необхідності, оформленої з урахуванням вимог ст. 167 КАС України.

Позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2022, подано до суду заяву на усунення недоліків, додатками до якої зазначено: позовну заяву, заяву про поновлення строку звернення до суду, клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 30 березня 2023 року Житомирський окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови повернув позивачу, з підстав передбачених ч.4 ст.169 КАС.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 травня 2023 року залишив без змін ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі № 240/33788/22 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції Житомирського окружного адміністративного суду.

У вказаній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що суд першої інстанції неправомірно повернув позовну заяву позивачу, так як в силу частини першої зазначеної статті (статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України) не надав позивачеві можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду.

З урахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, Житомирський окружний адміністративний суд, після направлення справи на продовження розгляду, ухвалою від 22 листопада 2023 року визнав причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 неповажними та запропонував позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання: обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

04.12.2023 на виконання вимог ухвали суду від 22.11.2023, представник позивача адвокат Угрінчук Е.Р. до суду направив клопотання про поновлення строку звернення до суду та заяву про відвід судді. Обґрунтовуючи заяву про відвід представник позивача посилається на те, що суддею безпідставно залишено позовну заяву без руху, чим вчинено дії, що перешкоджають доступу до правосуддя. Наведене, на переконання позивача, викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Розглянувши заяву про відвід, ознайомившись зі змістом позову та доданими документами, суд дійшов до висновку, що заяву про відвід судді необхідно задовольнити, зважаючи на наступне.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, які також ураховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Салов проти України" від 06.09.2005, надаючи тлумачення поняттю "неупередженість" суду, в сенсі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

З метою усунення будь-яких побоювань представника позивача у можливому винесенні незаконного судового рішення, забезпечення його безумовного права на справедливий суд, та виключення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд дійшов висновку, що хоча зазначені обставини не впливають на об`єктивність чи неупередженість судді Липи В.А. при здійсненні правосуддя, проте можуть викликати сумніви у інших учасників у безсторонності або об`єктивності судді , а тому заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Заяву представника позивача: ОСОБА_1 в особі адвоката Угрінчука Едуарда Романовича про відвід судді Липи Володимира Анатолійовича задовольнити.

Відвести суддю Липу В.А. від розгляду справи №240/33788/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.

Передати адміністративну справу №240/33788/22 для визначення головуючого судді в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя В.А. Липа