Справа № 420/25148/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київського відділення ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул..Ген.Петрова,1, м.Одеса, 65000) про визнання протиправною та скасування постанови №53278508 від 19.08.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Київського відділення ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору № 53278508 від 19.08.2021 року.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що постанова про стягнення виконавчого збору № 53278508 від 19.08.2021 року є протиправною, оскільки виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом, а в даному виконавчому провадженні стягнення не відбулося.

22 вересня 2023 року була винесена ухвала про залишення адміністративного позову без руху та надання строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

24 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі №520/12395/14-ц ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" (, МФО 320478) заборгованість за Кредитним договором № 090/197/2КР/А-13 від 04.10.2013 року у загальному розмірі 321726 (триста двадцять одна тисяча сімсот двадцять шість) гривень 59 копійок - заборгованість по кредиту строкова; 9667 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 03 коп. - заборгованість по кредиту прострочена; 4746 (чотири тисячі сімсот сорок шість) гривень 70 коп. - заборгованість по процентам поточна; 18282 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 88 коп. - заборгованість по процентам прострочена. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" (, МФО 320478) судові витрати у розмірі 3544 (три тисячі п`ятсот сорок чотири) гривні 23 коп.

03 квітня 2015 року на виконання вищезазначеного рішення судом виданий виконавчий лист.

Даний виконавчий лист перебував на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, правонаступником якого є Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), за номером ВП№47360761.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП№47360761 вживалися передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень. Згодом дане виконавче провадження було завершено та виконавчий лист повернуто стягувачу.

Виконавчий лист 520/12395/14-ц, виданий 03.04.2015 Малиновським районним судом м. Одеси, повторно був пред`явлений та перебував на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), правонаступником якого є Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) за номером ВП№53278508.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП№53278508 також вживалися передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень. В подальшому дане виконавче провадження у порядку пункту 1 частині 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», було завершено та виконавчий лист за заявою стягувача повернуто стягувачу.

Під час завершення виконавчого провадження, саме 19.08.2021 заступником начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП№53278508 про стягнення виконавчого збору на суму 25696,74 грн., яку виведено в окреме виконавче провадження, та на підставі чого 19.08.2021 у відділі відкрито виконавче провадження №66582635.

Виконавчий лист 520/12395/14-ц, виданий 03.04.2015 Малиновським районним судом м. Одеси, черговий раз був пред`явлений та перебував на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича за номером АСВП70281441.

В ході виконавчого провадження АСВП70281441 вимоги виконавчого документа ОСОБА_1 було виконано в повному обсязі. Заборгованість з рішенням суду, основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження з боржника було стягнуто та перераховано в повному обсязі. Ураховуючи викладене та на підставі п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження АСВП№70281441, було завершене, про що приватним виконавцем 04.09.2023 Щербаковим Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору № 53278508 від 19.08.2021 року та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів №1403-VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Норми частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу III Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VIII, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу III Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22.01.2021 року по справі № 400/4023/19.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону №1403-VІІІ заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20.05.2015 року №276/2015.

Кабінет Міністрів України постановою від 08.09.2016 року №643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону №1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Матеріалами справи встановлено, що 14.08.2018 року та 29.08.2018 року державні виконавці прийняли постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

Заступником начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП№53278508 від 19.08.2021р. про повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частині 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець доказів проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси у справі №520/12395/14-ц, а також державним виконавцем не надано доказів стягнення у примусовому порядку суми, зазначеної у вказаному виконавчому листі.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, таки постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №2540/3203/18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2021 року у справі № 400/4023/19.

З урахуванням того, що підставою для прийняття державними виконавцями постанови про відкриття виконавчого провадження були постанови про стягнення виконавчого збору, які визнані протиправними і скасовані, постанови про відкриття виконавчого провадження також є протиправними і їх належить скасувати.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київського відділення ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул..Ген.Петрова,1, м.Одеса, 65000) про визнання протиправною та скасування постанови №53278508 від 19.08.2021 року,-задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору № 53278508 від 19.08.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділення ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул..Ген.Петрова,1, м.Одеса, 65000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко