Справа № 711/3658/23
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/3658/23
Провадження № 2-а/711/37/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представників позивача Горстки Я.В., Коробкової Г.О.

представника відповідача Жук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0015/90200/23 від 31 травня 2023 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0015/90200/23 від 31.05.2023р. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України (далі МК).

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена безпідставно, на припущеннях, за відсутності доказів вини позивача. Позивач зазначає, що 19.06.2022р. не переміщував через державний кордон України в напрямку виїзду готівкові кошти в сумі 175 000 доларів США, а тому і не декларував таких валютних цінностей, оскільки такі кошти були ним отримані від ОСОБА_2 в нейтральній зоні, тобто після проходження позивачем митного контролю з боку України і до проходження митного контролю на кордоні з Республікою Польща. При цьому митний контроль з боку України позивач проходив по «червоному коридору», де до нього застосовувались заходи митного контролю, передбачені ст. 336 МК, за результатом яких в нього не було виявлено ніяких валютних цінностей, що підлягають декларуванню. Після отримання грошових коштів від ОСОБА_2 позивач в`їхав з ними на територію Республіки Польща і при в`їзді задекларував такі кошти, як дохід отриманий ним від праці. Позивач підтверджує, що це його власні грошові кошти, які він використовує у підприємницькій діяльності, і які за його дорученням були попередньо вивезені ОСОБА_2 до Республіки Польща для придбання транспортних засобів, які позивач використовує у своїй підприємницькій діяльності, але оскільки вони не були використані за цільовим призначенням, то ОСОБА_2 повернув такі кошти позивачу 19.06.2022р. в нейтральній зоні між митними контрольними пунктами України та Республіки Польща. Оскільки позивач особисто не здійснював переміщення таких грошових коштів з території України, то в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК.

Також в позові зазначено, що подія, внаслідок якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, мала місце в зоні діяльності митного поста «Мостинська» Львівської митниці, а тому протокол про порушення митних правил №0015/90200/23 від 21.04.2023р. та оскаржувана постанова від 31.05.2023р. складені не уповноваженими на те посадовими особами та з порушенням порядку їх складання в частині порушення строків складання таких документів та строку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач надав суду відзив, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що безпосередньо уповноваженими посадовими особами Черкаської митниці було виявлено ознаки порушення митних правил в діях позивача, що стало підставою для порушення справи про порушення митних правил №0015/90200/23. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення та перевірку обставин події переміщення ОСОБА_1 з митної території України на територію Республіки Польща, що мало місце 19.06.2022р., відбувся розгляд справи відносно позивача, який здійснювався заступником начальника Черкаської митниці. Будь-яких порушень процедури провадження у справі про порушення митних правил та розгляду справи по суті допущено не було, а оскаржувана постанова була винесена на підставі належної оцінки обставин події адміністративного правопорушення та зібраних у справі доказів. Тож відповідач стверджує, що посадовими особами Черкаської митниці належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК, та розглянуто справу про порушення митних правил, а оскаржувана постанови ухвалена уповноваженою посадовою особою в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 471 МК та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

12.06.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку позовного провадження з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України.

16.06.2023р. в підсистемі «Електронний суд» був сформований письмовий відзив відповідача проти позову, який надійшов до суду 18.07.2023р.

21.06.2023р. від представників позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив вказується, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази на підтвердження саме факту вивезення ОСОБА_1 з території України 175 000 доларів США, а факт ввезення таких коштів на територію Республіки Польща не свідчить про те, що позивачем під час проходження митного кордону України по «червоному коридору» з застосуванням процедури митного контролю вивезено з України без декларування такі грошові кошти. Додатково зазначено, що оскільки подія, яка стала підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мала місце в зоні діяльності Львівської митниці, то саме посадові особи такого органу мали здійснювати розгляд справи про порушення митних правил. Також вказується на неналежну оцінку заступником начальника Черкаської митниці доказів, які наявні в матеріалах справи про порушення митних правил, та відсутність з`ясування всіх фактичних обставин справи.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснив, що в його інтересах за межами території України ОСОБА_2 купував транспортні засоби, а тому мав при собі належні позивачу грошові кошти. 19.06.2022р. він виїжджав до Республіки Польща і при перетині українського кордону не мав при собі готівки, яка підлягала декларуванню. Після перетину українського кордону він зустрівся в нейтральній зоні з ОСОБА_2 і отримав від нього грошові кошти, які в подальшому задекларував при в`їзді до Республіки Польща. Зазначив, що будь-яких порушень митних правил не допускав.

Представник позивача адвокат Горстка Я.В., яка діє на підставі ордеру серії СА №1055798 від 06.06.2023р., підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що протокол та постанова відносно позивача складені не уповноваженими на те посадовими особами, поза межами строків їх складання та ґрунтуються на припущеннях. Акцентувала увагу, що суб`єктом винесення оскаржуваної постанови не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_2 , у якого наявна довіреність від позивача на придбання транспортних засобів і який діяв в інтересах позивача і передав позивачу грошові кошти в нейтральній зоні між пунктами митного контролю України та Республіки Польща. Зауважила, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК, а тому провадження у справі про порушення митних правил підлягає закриттю.

Представник позивача адвокат Коробкова Г.О., яка діє на підставі ордеру серії СА №1055808 від 06.06.2023р., також підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що задекларований дохід позивача та членів його сім'ї дозволяє їм використовувати у своїй діяльності значні грошові кошти, а тому у позивача не було мотивів не здійснювати декларування переміщення готівкових коштів через митний кордон України. Зауважила, що підставою здійснення митними органами перевірки обставин вивезення позивачем грошових коштів було повідомлення слідчого ГУ НП в Черкаській області Нестеренко В. про те, що могло бути порушення митних правил.

Представник відповідача Жук М.В., який діє в порядку самопредставництва Черкаської митниці, заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що підставою для проведення перевірки дотримання позивачем митних правил при виїзді з України було відповідне повідомлення від органів поліції. За наслідками проведення перевірки посадовими особами Черкаської митниці було виявлено факт порушення позивачем митних правил, внаслідок чого був складений протокол про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відбувався з дотримання всіх вимог закону за участю позивача та його представників. Зауважив, що переміщення позивача по «червоному коридору» не свідчить про те, що відносно нього проводилась детальна перевірка. Також звернув увагу, що не підтверджується і факт вивезення ОСОБА_2 грошових коштів позивача як з території України 14.06.2022р., так і з території Республіки Польща 19.06.2022р.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані учасниками справи суду докази, судом встановлену наступні обставини справи.

19.06.2022р. через пункт пропуску «Шегіні-Медика» митного поста «Мостивська» Львівської митниці позивач здійснив перетин державного кордону України та виїзд до Республіки Польща. Проходження митного контролю здійснено позивачем в якості пасажира вантажного транспортного засобу Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Krone SD, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що переміщувався по смузі руху «червоний коридор».

Письмове декларування будь-яких товарів та валютних цінностей під час проходження митного контролю у пункті пропуску «Шегіні-Медика» митного поста «Мостивська» Львівської митниці позивачем не здійснювалося.

В подальшому в`їзд на територію Республіки Польщі позивачем здійснено в якості пасажира транспортного засобу Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Під час проходження митного контролю, митним органам Республіки Польща позивачем було подано письмову митну декларацію, відповідно до якої ним заявлено факт ввезення на територію Республіки Польща готівкових грошових коштів вартістю 175 000 доларів США, які є його власністю і є доходом від праці.

На підстав інформації слідчого управління ГУ НП в Черкаській області, отриманої під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000944, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, Черкаською митницею було проведено перевірку щодо можливого факту недекларування 19.06.2022р. та 02.10.2022р. громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_4 валютних цінностей під час перетину державного кордону України в зоні діяльності Львівської митниці.

За наслідками перевірки 21.04.2023р. головним державним інспектором відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Черкаської митниці ОСОБА_5 було складено протокол про порушення митних правил №0015/90200/23 відносно позивача за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України.

Копія протоколу була направлена позивачу і після її отримання, 16.05.2023р. позивач направив до Черкаської митниці письмові пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі. У своїх поясненнях позивач зазначив, що 19.06.2022р. під час переміщення ним через пункт пропуску «Шегіні-Медика» митного поста «Мостивська» Львівської митниці він мав при собі грошові кошти в сумі 4800 доларів США. Коштів в сумі 175 000 доларів США при виїзді з території України в нього не було і під час огляду транспортного засобу, на якому переміщувався позивач, та його особистих речей таких коштів не було виявлено працівниками митниці. Після виїзду з українського митного посту, до в`їзду на територію Республіки Польща, позивач за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_2 , який за дорученням позивача та за рахунок його коштів здійснює придбання на території Євросоюзу для підприємницької діяльності позивача вантажних транспортних засобів та транспортує їх до м. Черкаси. Попередньо, 14.06.2022р. позивач передав ОСОБА_2 350 000 доларів США для придбання 12 одиниць вантажних транспортних засобів. 18.06.2022р. ОСОБА_2 повідомив позивача, що придбав лише 6 одиниць транспортних засобів. 19.06.2022р. на нейтральній території між митними постами України «Шегині» та Республіки Польща «Медика» ОСОБА_2 передав позивачу залишок грошових коштів в сумі 175 000 доларів США, на які позивач планував в майбутньому придбати вантажні транспортні засоби. В цей же час на автомобілі Ренж Ровер, д.н.з. НОМЕР_3 , з України виїжджала сім`я позивача і він після зустрічі з ОСОБА_2 спільно зі своєю сім`єю в`їхав до Республіки Польща через митний пост «Медика», де задекларував наявні в нього готівкові кошти в сумі 175 000 доларів США. Тож позивач зазначив, що не вчиняв порушень митних правил і 19.06.2022р. не вивозив з території України через пункт пропуску «Шегині-Медика» грошові кошти в сумі 175 000 доларів США, оскільки вони є частиною грошових коштів в розмірі 350 000 доларів США, які 14.06.2022р. за межі митної території України були вивезені ОСОБА_2 з метою придбання для позивача вантажних транспортних засобів для здійснення господарської діяльності по продажу автозапчастин. До таких письмових пояснень позивачем було додано копії податкових декларацій за 2022 рік, поданих позивачем та членами його сім`ї ( ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ), відповідно до яких всі вони є суб`єктами підприємницької діяльності у сфері роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів і є платниками єдиного податку другої групи з обсягом задекларованого доходу за 2022 рік в середньому розмірі близько 5 млн.грн за кожним.

Того ж дня захисники позивача подали до Черкаської митниці клопотання про закриття справи про порушення митних правил №0015/90200/23 з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України. В якості додатку до клопотання був доданий протокол опитування адвокатом Іваненка С.Ф., в якому останній підтверджує версію обставин передачі коштів ОСОБА_1 , яку той виклав у своїх письмових поясненнях від 16.05.2022р.

За наслідками розгляду матеріалів справи про порушення митних правил №0015/90200/23 заступник начальника Черкаської митниці Панкявічус К.А. виніс постанову від 31.05.2023р., якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, на суму 963 144,60 грн.

Відповідно до даної постанови, в порушення вимог ч. 3 ст. 197 МК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції», п. 5, 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019р. №3, п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019р. №5, ОСОБА_1 19.06.2022р. в пункту пропуску «Шегіні-Медика» митного поста «Мостивська» Львівської митниці при переміщенні через митний кордон України не задекларовано валютних цінностей в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, а саме: 164 612,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.06.2022р. становило 4 815 722,52 грн.

Копія оскаржуваної постанови була того ж дня вручена позивачу.

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови від 31.05.2023р. у справі про порушення митних правил №0015/90200/23 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку доводам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 6 МК митні інтереси України - це національні інтереси України, забезпечення та реалізація яких досягається шляхом здійснення митної справи; митна безпека - це стан захищеності митних інтересів України. Зокрема, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу (ч. 1 ст. 7 МК).

За змістом ст. 8 МК митна справа здійснюється на основі, зокрема, принципів законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, заохочення доброчесності, відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Зі змісту положень статей 7, 12 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН (резолюція 55/25 від 15 листопада 2000 року), вбачається, зокрема, що з метою запобігання незаконному відмиванню коштів від фізичних осіб і комерційних організацій можуть вимагати повідомляти про транскордонні переведення значних обсягів готівкових коштів і передання відповідних оборотних інструментів.

Згідно ч. 3 ст. 197 МК переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною третьої цієї статті закону передбачено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Пунктом 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого Правління Національного банку України від 02.01.2019р. № 3, передбачено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують:

1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро;

2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Пунктом 20 такого Положення передбачено, що його норми застосовуються з урахуванням вимог, установлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином слід виснувати, що запровадження в Україні обмежень щодо вільного транскордонного переміщення валютних цінностей на суму понад 10 000 євро без їх письмового декларування є частиною програми фінансового моніторингу та заходом валютного контролю, направленим на забезпечення економічної безпеки країни, а також запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Беручи до уваги положення ст. 13 Конституції України, якими передбачено, що власність зобов`язує і не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству, то запроваджені в Україні правила транскордонного переміщення валютних цінностей направлені в першу чергу на спонукання власників валютних цінностей дотримуватись порядку їх обігу.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 471 МК визначено, що недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року (заява N 77508/11) на основі своїх попередніх рішень та сформульованих у них позицій зазначив, що держави мають правомірний (легітимний) інтерес, а також обов`язок, відповідно до різних міжнародних договорів, уживати заходів на виявлення руху готівки через їх кордони та контролю за ним, оскільки великі обсяги готівки може бути використано для відмивання грошей, обігу наркотичних засобів, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або скоєння інших серйозних фінансових злочинів. Загальна вимога декларування, застосована до будь-якої особи, що перетинає державний кордон, запобігає прихованому вивезенню з країни та ввезенню до неї готівки (п. 26).

Отже, здійснюючи тлумачення правової сутності змісту положень ч. 1 ст. 471 МК та вищенаведених норм законодавства у сфері валютного контролю свідчить, що визначена положеннями статті 471 МК адміністративна відповідальність у вигляді штрафу за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю має на меті захист митних інтересів України та митної безпеки, спрямована на забезпечення конституційного правопорядку, безпеки суспільства, прав і свобод людини та є належним заходом, оскільки має сприяти досягненню мети адміністративної відповідальності, що обумовлено потребами захисту митних інтересів України та митної безпеки.

Також суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 21.07.2021р. №3-р(ІІ)/21 наголосив, що безконтрольне переміщення через митний кордон України товарів, про які йдеться у статті 471 МК, насамперед тих, переміщення яких через митний кордон України заборонене законодавством України, з огляду на їх специфіку та небезпечні характеристики створює реальну загрозу для громадського порядку, здоров`я і життя, прав і свобод людини і громадянина, довкілля, економічної безпеки держави, державних або суспільних інтересів. Такі загрози може спричинити і непідзвітний рух через митний кордон України валютних цінностей у сумі, що перевищує еквівалент 10 000 євро, які належать до товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, особливо у разі, коли такі цінності мають нелегальний характер чи використовуватимуться у подальшому в злочинній діяльності.

Таким чином, відповідно до статті 471 МК накладення стягнення за недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю виправдане потребою досягнення стримуючого ефекту від вчинення таких правопорушень, зниження існуючих ризиків їх зростання та є необхідним заходом з огляду на легітимну мету заходів митного контролю.

Телеологічне тлумачення змісту ч. 1 ст. 471 МК в контексті засад державної політики здійснення фінансового моніторингу обігу валютних цінностей та мети запровадження заходів валютного контролю з транскордонного переміщення валютних цінностей свідчить, що така норма також направлена в першу чергу на спонукання власників валютних цінностей дотримуватись порядку їх обігу, щоб запобігти негативному впливу несанкціонованого обігу валютних цінностей на національну економічну безпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

По обставинам справи судом встановлено, що підставою позову є заперечення позивачем факту переміщення ним через митний кордон України 19.06.2022р. готівкових грошових коштів в сумі 175 000 доларів США, а відтак заперечення факту порушення вимог митного контролю. Натомість позивач не заперечує тих фактів, що відповідні кошти є його власністю, які набуті ним в якості доходу від підприємницької діяльності, знаходились у володінні позивача на митній території України і були переміщені за межі митної території України, але не позивачем особисто, а за сприянням ОСОБА_2 , якому позивач передав 14.06.2022р. суму коштів в розмірі 350 000 доларів США. Отже за версією позивача належні йому грошові кошти, які вказані ним у митній декларації при в`їзді до Республіки Польща, в сумі 175 000 доларів США, були вивезені з митної території України в період часу з 14.06.2022р. до 19.06.2022р., що надало позивачу можливість отримати їх в нейтральній зоні між митними пунктами пропуску України та Республіки Польща з метою використання позивачем таких коштів за межами митної території України, а також надало позивачу можливість не декларувати факт вивезення відповідних коштів з митної території України та фактично уникнути вимог валютного та митного контролю.

В той же час стороною позивача не роз`яснено обставин про спосіб переміщення належних позивачу грошових коштів в сумі, що еквівалентна 175 000 доларів США, за межі митної території України та не надано доказів дотримання вимог валютного контролю при переміщенні таких коштів, а також документів, передбачених п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті. За таких обставин суд відхиляє доводи сторони позивача про відсутність у позивача будь-якого мотиву не здійснювати декларування вивезення готівкових коштів.

Доводи сторони позивача про те, що переміщення грошових коштів здійснювалось ОСОБА_2 14.06.2022р. спростовуються відомостями про обставини виїзду за межі території України ОСОБА_2 , який виїхав з території України через пункт пропуску «Шегіні-Медика» митного поста «Мостивська» Львівської митниці 14.06.2022р. і повернувся на територію України 19.06.2022р. через той самий пункт пропуску, не здійснюючи при цьому на митних постах України декларування валютних цінностей, що підтверджується відмітками в паспортному документі ОСОБА_2 про в`їзд/виїзд на пункт пропуску «Медика» та листом Львівської митниці від 18.05.2023р. №7.27-1/20/7/1715. Додатково відсутність декларування факту вивезення ОСОБА_2 за межі митної території України грошових коштів в період з 14 по 19 червня 2022 року підтверджується відомостями Чернівецької, Одеської, Волинської, Закарпатської, Івано-Франківської та Вінницької митниць.

В цьому контексті слід звернути увагу, що оцінка поведінки учасників суспільних відносин у громадянському суспільстві має здійснюватись з дотриманням презумпції добросовісної поведінки особи, відповідно до якої поведінка особи вважається правомірною допоки не буде доведено протилежного.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів один до одного всіх учасників відповідних правовідношень.

Беручи до уваги відсутність доказів декларування ОСОБА_2 факту вивезення за межі митної території України валютних цінностей на суму 175 000 доларів США та відсутність правових підстав припускати, що переміщення таких коштів могло бути вчинено ним з порушенням порядку визначеного законом, то слід виснувати про необґрунтованість доводів позивача про те, що вивезення належних йому валютних цінностей здійснено ОСОБА_2 , оскільки зазначені обставини не підтверджуються належними доказами.

В цьому контексті суд звертає увагу, що наданий стороною позивача протокол від 13.05.2023р. опитування адвокатом особи ОСОБА_2 не може бути прийнятий судом в якості доказу, як показання свідка на підтвердження версії позивача, враховуючи положення ст. 65, п. 3 ч. 2 ст. 72, 74, 91 КАС України та не заявлення стороною позивача клопотання про допит такої особи в судовому засіданні в якості свідка.

Стосовно доводів сторони позивача щодо проходження ОСОБА_1 митного контролю за «червоним коридором», то суд звертає увагу, що за змістом ст. 366 МК проходження митного контролю за «червоним коридором» не зумовлює необхідності обов`язкового особистого огляду, а також огляду чи переогляду транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, а лише свідчить про те, що громадянин своїми діями не стверджує того факту, що він не переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Таким чином сам факт проходження митного контролю «червоним коридором» не спростовує можливості прихованого переміщення об`єктів, що підлягають обов`язковому декларуванню.

Отже слід виснувати, що наведені стороною позивача доводи про наявність обставин, які підтверджують відсутність факту безпосереднього фізичного переміщення позивачем через митний пункт пропуску України відповідних грошових коштів, є необґрунтованими.

В той же час суд бере до уваги, що з огляду на засади презумпції невинуватості, позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на суб`єкта владних повноважень.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК суд звертає увагу на наступне. Згідно з приміткою до ст. 471 МК недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Тлумачення зазначеної норми закону свідчить, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК, не передбачає визначення способу переміщення суб`єктом правопорушення валютних цінностей в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування. Відповідне переміщення може здійснюватись суб`єктом правопорушення шляхом безпосереднього фізичного переміщення ним відповідних об`єктів через митний пункт пропуску або шляхом їх переміщення в інший спосіб, який дозволяє предмету правопорушення переміститися через митний кордон України. Отже відсутність прямих доказів безпосереднього особистого фізичного переміщення суб`єктом правопорушення валютних цінностей через митний пункт пропуску на державному кордоні не свідчить про відсутність в діях особи ознак об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК.

За матеріалами справи судом встановлено, що рішення про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, ґрунтується на доказах, які підтверджують наступні факти: виїзд позивача 19.06.2022р. за межі території України та проходження ним митного контролю за «червоним коридором»; нездійснення позивачем декларування вивезення валютних цінностей на суму понад 10 000 євро; в`їзд позивача на територію Республіки Польща з грошовими коштами в сумі 175 000 доларів США; належність відповідних грошових коштів позивачу на праві власності, які набуті ним на території України в якості доходу від господарської діяльності. Окрім того, суд бере до уваги, що позивач визнає той факт, що відповідні кошти, з якими він в`їхав на територію Республіки Польща 19.06.2022р., станом на 14.06.2022р. знаходились на митній території України. При цьому суду не надано доказів наявності у позивача належних документів, що надають право на транскордонне переміщення валютних цінностей, які передбачені п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, а версія позивача про переміщення таких грошових коштів іншою особою спростовується наявними в матеріалах справи про порушення митних правил №0015/90200/23 доказами.

Таким чином, оцінюючи обставини події, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 471 МК, з огляду на обсяг доказів, наявних в матеріалах справи про порушення митних правил №0015/90200/23, та обставини, викладені у письмових поясненнях позивача, суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав і обставин, які у своїй сукупності свідчать, що позивачем було допущено порушення визначеного законом порядку вивезення валютних цінностей за межі митної території України без їх письмового декларування у спосіб, передбачений законом, тобто вчинено недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 471 МК.

Надаючи оцінку доводам сторона позивача в контексті процесуальних порушень під час здійснення провадження у митній справі посадовими особами відповідача суд виходить з наступного.

Згідно ст. 491 МК підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Статтею 493 МК передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або його заступник має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, можуть здійснювати провадження у будь-якій справі про порушення митних правил, порушеній будь-яким митним органом України.

Відповідно до ст. 523 МК від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

За матеріалами справи судом встановлено, що факт вчинення позивачем порушення порядку декларування вивезення за межі митного кодону України валютних цінностей було виявлено посадовими особами Черкаської митниці, яка здійснює митний контроль в межах території за місцем проживання позивача, а відтак в даному випадку відсутнє порушення посадовими особами відповідача правил територіальної юрисдикції при здійсненні провадження у митній справі №0015/90200/23.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем строків, передбачених нормами Митного кодексу України, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 МК про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що законом розмежовуються часові поняття моменту виявлення правопорушення та моменту порушення митної справи (складання протоколу про порушення митних правил). Використаний у законодавчій техніці термін «невідкладно» передбачає недопущення невиправданих затримок у часі між моментом виявлення ознак правопорушення та порушенням митної справи, що здійснюється шляхом складання протоколу про порушення митних правил. В той же час закон не передбачає наслідків недотримання вимоги невідкладності порушення митної справи, проте це не впливає на погіршення становища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки строки притягнення такої особи до відповідальності обчислюються з моменту виявлення ознак правопорушення.

За обставинами даної справи моментом виявлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК, слід вважати момент отримання відповідачем відомостей від митних органів Республіки Польща про декларування позивачем валютних цінностей, тобто 27.03.2023р. /а.с. 199/. Таким чином строк притягнення позивача до відповідальності спливає 27.09.2023р. Отже, оскільки оскаржувана постанова була винесена 31.05.2023р., то строк накладення стягнення в даному випадку не пропущений.

Відповідно до ст. 525 МК справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи. Аналізуючи зазначену норму закону слід виснувати, що її зміст направлений на дисциплінування суб`єкта владних повноважень з метою недопущення затягування строків прийняття остаточного рішення у митній справі, але обчислення такого строку пов`язується з днем отримання матеріалів, необхідних для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова винесена 31.05.2023р. При цьому відповідачем вжито заходів для перевірки версії позивача щодо фактів переміщення валютних цінностей через митний кордон України ОСОБА_2 і відповідні відомості отримані відповідачем в період часу з 23 по 29 травня 2023 року. Отже відповідачем не допущено порушення строків розгляду митної справи відносно позивача.

Окремо суд звертає увагу, що будь-які недоліки процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення мають оцінюватись в аспекті їх істотності та вагомості, а також змісту їх негативного впливу на реалізацію особою законних прав і свобод людини такого ступеню, що ставить під сумнів об`єктивність та обґрунтованість результату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протилежне розуміння процесуальних норм матиме ознаки надмірного формалізму, що суперечить суспільному інтересу у забезпеченні встановленого публічного правопорядку, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання ними своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

По обставинам даної справи суду не надано доказів, які б свідчили про істотне порушення законних прав і свобод позивача, а також про необґрунтованість чи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою. Досліджені судом докази учасників справи свідчать, що оскаржувана постанова від 31.05.2023р. була винесена внаслідок події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 КУпАП, обставини якої підтверджуються належним обсягом доказів, що стало підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Будь-яких обставин, які свідчать про неповноту чи необ`єктивність розгляду відносно позивача справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях уповноваженої посадової особи відповідача, які слугують належною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи позивача про істотне порушення його прав під час процедури розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Тож з урахуванням всіх обставин справи, перевіривши відповідність дій посадових осіб Черкаської митниці вимогам ст. 2 КАС України при винесенні постанови від 31.05.2023р. у справі про порушення митних правил №0015/90200/23, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0015/90200/23 від 31 травня 2023 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 04 грудня 2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко