Справа № 380/26478/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 рокусправа № 380/26478/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,-

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить суд скасувати постанову від 09.10.2023 ВП № 71864729 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/22342/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, адміністративний позов задоволено частково, а саме : визнано протиправним неврахування Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області до страхового стажу і розмірів заробітної плати ОСОБА_1 відомостей що зазначені у довідках б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені у довідках б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. На виконання рішення суду у справі №380/22342/21 Головним управлінням зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені в довідках : б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017. Головним управлінням 28.02.2023 подано до суду заяву про роз`яснення судового рішення в частині врахування заробітної плати у довідках при розрахунку розміру пенсії на виконання рішення суду. Ухвалою суду від 13.03.2023 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено та зазначено, що питання заробітної плати вказаної у довідках судом оцінки не надавалось. Відтак, Головним управлінням вживались заходи щодо виконання рішення суду у справі №380/22342/21 до відкриття виконавчого провадження. Постановою від 05.06.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №71864729 з примусового виконання виконавчого листа №380/22342/21 та листом від 22.06.2023 Головне управління повідомило про виконання рішення суду у справі №380/22342/21. 20.09.2023 на адресу пенсійного фонду надійшла вимога державного виконавця про надання інформації щодо виконання рішення суду та підтверджуючих документів. Листом від 22.09.2023 Головне управління повідомило про виконання рішення та надано рішення №39 про відмову у перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати. Однак, державним виконавцем не враховано вказані обставини та прийнято постанову про накладення штрафу. Враховуючи вищевикладене, оскільки Головним управлінням виконано рішення суду у справі №380/22342/21, підстав для винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 09.10.2023 ВП №71864729.

Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням вимог ст.287 КАС України та витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію виконавчого провадження №71864729.

Відповідач відзив та матеріали виконавчого провадження не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/22342/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. визнано протиправним неврахування Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області до страхового стажу і розмірів заробітної плати ОСОБА_1 відомостей що зазначені у довідках б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені у довідках б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

28.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській подано до суду заяву про роз`яснення судового рішення щодо врахування заробітної плати, яка зазначена у довідках, при розрахунку розміру пенсії на виконання рішення суд

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зазначено, що предметом розгляду справи було зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, зазначених у відповідних довідках. Питання заробітної плати, зазначеної у таких довідках, оцінка судом не надавалася.

09.03.2023 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/22342/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені у довідках б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, 05.06.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем О.А. відкрито виконавче провадження №71864729 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/22342/21, виданого 09.03.2023. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 22.06.2023 №1300-5306-8/90776 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/22342/21 та долучено рішення від 09.02.2023 №39 про перерахунок пенсії ОСОБА_1

20.09.2023 державний виконавець надіслав вимогу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області про надання інформації про виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви з урахуванням правової оцінки наданої судом, а також документальне підтвердження зарахування до страхового стажу періоди роботи у довідках, зазначених у рішенні.

Листом від 22.09.2023 №1300-5306-5/137746 Головне управління повідомило, що рішення суду у справі №380/22342/21 ним виконано повністю. Головним управлінням зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені в довідках : б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017, що підтверджується розрахунком. Також пенсійним органом надано рішення №39 від 22.09.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати.

09.10.2023 відповідач виніс постанову ВП №71864729 , якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання виконавчого листа від 09.03.2023 №380/22342/21.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 09.10.2023 року №71864729, звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що виконавчий документ №380/22342/21 виданий 09.03.2023 Львівським окружним адміністративним судом виконано позивачем: зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи зазначені в довідках : б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017, що підтверджується розрахунком. Також пенсійним органом надано рішення №39 від 22.09.2023 про розгляд повторно заяви ОСОБА_2 від 26.04.2021, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100 грн.

Відповідач під час винесення оскаржуваної постанови не встановив (не перевірив) факту прийняття позивачем рішення №39 від 22.09.2023 та зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи зазначені в довідках : б/н від 25.12.2008, №376 від 19.09.2018, №1088 від 22.09.2017, №1089 від 22.09.2017, що призвело до передчасних висновків відповідача про не виконання позивачем виконавчого документу.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції від 09.10.2023 ВП № 71864729 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна