Справа № 160/11588/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11588/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року (суддя Златін С.В.)

у справі № 160/11588/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби з безпеки на транспорті,

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби з безпеки на транспорті, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 004223 від 10.05.2023 у розмірі 17000,00 грн., прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактичне автоперевезення здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_2 . Позивачка не є автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому до неї відповідачем безпідставно застосовано санкції за порушення правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, а саме: у відсутність на момент проведення перевірки документів, а саме: заповненої тахокарти за 17.04.2023.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №004223 від 10.05.2023 у розмірі 17000,00 грн., прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано штраф до позивачки, оскільки обов`язок щодо заповнення тахокарт не належить до обов`язків, покладених на перевізника, а належить до обов`язків водія.

Суд зазначив, що факти неправильної роботи тахографа, порушення цілісності плобм на тахографі, недотримання правил його повірки під час перевірки відповідачем не встановлено; відсутність у водія тахокарт в достатній кількості також не фіксувалось. Таким чином, перевізник виконав свої обов`язки щодо обладнання автомобіля тахографом та забезпечення його справної роботи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаржник наполягає на правомірності оскаржуваної постанови про застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу за виявлене порушення статті 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: вимог п. 3.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385 - відсутність заповненої тахокарта за 17.04.2023. Відповідач-1 зазначає, що чинним законодавством покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для пепревірки відповідних документів. Перевізники забезпечують водіїв необхідною кількістю тахокарт та паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа, зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа; забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами. Також скаржник вказує, що відповідачем було вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивачки про розгляд справи, позивачка мала можливість бути присутньою на розгляді справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача.

Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як правомірне. Позивачка зазначає, що на момент перевірки автомобіль був обладнаний аналоговим тахографом. Факти неправильної його роботи, порушення цілісності пломб, недотримання правил повірки під час перевірки виявлені не були. Відсутність у водія тахокарт в достатній кількості також не фіксувалось. Отже, обов`язки перевізника щодо обладнання автомобіля тахографом та забезпечення його справної роботи позивачкою були виконані.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».

17.04.2023 працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складений акт від 17.04.2023 № 003050 .

Перевіркою встановлено, що автомобіль марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , на момент перевірки був обладнаний аналоговим тахографом. На вказаний транспортний засіб була відсутня заповнена тахокарта за 17.04.2023, яка відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, повинна знаходитись у водія і надаватися для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Під час рейдової перевірки водій ОСОБА_3 пред`явив товарно-транспортну накладну від 17.04.2023 №/1526, відповідно до якої автомобільним перевізником є позивачка, водій ОСОБА_3 .

Пояснення водія про причини порушень: не була заповнена тахокарта.

На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесена постанова №004223 від 10.05.2023, якою до ФОП ОСОБА_1 на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосований адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, а саме: відсутність заповненої тахокарти.

Не погоджуючись із застосуванням до позивачки адміністративно - господарського штрафу постановою № 004223 від 10.05.2023, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за нормами чинного законодавства саме водій несе відповідальність за заповнення тахокарти, а не автомобільний перевізник, яким в даному випадку є позивачка.

Сторонами не спростовується, що позивачка надавала послуги з перевезення вантажів як суб`єкт господарювання, використовуючи найману працю водія.

За визначенням в ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 18 цього Закону з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до цього Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (п.2 Порядку № 1567).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку № 1567).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

В спірному випадку, підставою для притягнення позивачки до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу став висновок посадових осіб відповідача-2 про порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, а саме: вимог п. 3.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385, з огляду на відсутність заповненої тахокарти за 17.04.2023.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції на час виникнення спірних правовідносин за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.48 цього Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним, оскільки у наведеній нормі визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для перевезень вантажів.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яким встановлено особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Згідно з пунктами 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п.7.1 Положення № 340).

Відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

За визначенням в п.1.5 Положення № 340 тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

За приписами п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Також згідно п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відтак, згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, яким виконуються перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених безпосередньо ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

(Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР п.1.4 Інструкції № 385).

В спірному випадку обладнання транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , аналоговим тахографом підтверджується актом перевірки №003050 від 17.04.2023, тому водій за приписами п. 3.3 Інструкції № 385 повинен мати заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

У зв`язку з тим, що тахокарти та роздрукування даних роботи тахографа (у разі оснащення транспортного засобу цифровим тахографом) є носієм інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку, їх відсутність під час державного контролю є свідченням порушення режиму праці та відпочинку водіями колісних транспортних засобів.

Таким чином, оскільки на момент проведення перевірки у водія не було заповненої тахокартки як того вимагає п.3.3. Інструкції № 385, тобто повного комплекту документів, що передбачений законодавством, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за наведеного вище правового регулювання покладається саме на автомобільного перевізника, яким в спірному випадку є позивачка.

Суд першої інстанції, неправильно застосував норми права, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення сулу першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року у справі № 160/11588/23 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко