Справа № 440/12975/23
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/12975/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2023 року ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 78 від 30.03.2023 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про призначення пенсії, зарахувати ОСОБА_1 строк загального страхового стажу з 01.09.1982 року по 22.03.2023 року 37 років 11 місяців 25 днів, з яких 30 років 9 місяців 16 днів стаж роботи зі складними та шкідливими умовами праці, та призначити йому пільгову пенсію відповідно до п. б частини 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з квітня 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його професія називається «електрозварювальник ручного зварювання». Робота на зазначеній посаді віднесена до Списку № 2, розділ XXXIII, Загальні професії (у всіх галузях господарства), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461. Згідно пп. 5 п. 2.1 розділу 2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У трудовій книжці ОСОБА_1 містяться відповідні записи, які підтверджують трудовий стаж на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. Однак, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні ОСОБА_1 строку загального страхового стажу з 01.09.1982 по 22.03.2023 37 років 11 місяців 25 днів, з яких 30 років 9 місяців 16 днів стаж роботи зі складними та шкідливими умовами праці, та у призначенні йому пільгової пенсії відповідно до п. б частини 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з квітня 2023 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22.09.2023 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначав, що за результатами розгляду документів пільговий стаж роботи за Списком № 2 на дату подачі заяви відсутній. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.11.1993 по 10.07.2008, оскільки довідка підлягає перевірці обґрунтованості її видачі та дооформленню. Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 в довідці про пільговий стаж роботи передбачені три підписи відповідальних осіб: керівника установи, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера. В наданій довідці зазначено посаду ліквідатора. Також в довідці відсутня інформація про результати проведення атестації робочих місць (у довідці зазначено наказ про проведення атестації робочих місць за умовами праці, а не про результати), із загального пільгового стажу не виключено періоди роботи розривів в атестації робочих місць з 17.11.1993 по 17.11.1994 та з 17.11.2004 по 10.07.2008. Крім цього, довідка не містить номера та дати реєстрації та підстави видачі. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення від 30.03.2023 № 78 про відмову у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Дослідивши письмові докази суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

22 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.03.2023 № 78 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі Список №2), і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах (в редакції Закону до 02 березня 2015 року відповідно до Рішення Конституційного Суду № 1- р/2020 від 23.01.2020 щодо застосування статті 13 пункт 3 резолютивної частини).

Аналогічно згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слугував висновок органу пенсійного фонду про відсутність страхового та пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.11.1993 по 10.07.2008, оскільки довідка підлягає перевірці обґрунтованості її видачі та дооформленню. Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 в довідці про пільговий стаж роботи передбачені три підписи відповідальних осіб: керівника установи, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера. В наданій довідці зазначено посаду ліквідатора. Також в довідці відсутня інформація про результати проведення атестації робочих місць (у довідці зазначено наказ про проведення атестації робочих місць за умовами праці, а не про результати), із загального пільгового стажу не виключено періоди роботи розривів в атестації робочих місць з 17.11.1993 по 17.11.1994 та з 17.11.2004 по 10.07.2008. Крім цього, довідка не містить номера та дати реєстрації та підстави видачі.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 17.11.1993 прийнятий на посаду електрозварювальника ручного зварювання 5 р. до Броварського ДБК. 01.12.1993 переведений електрозварювальником 5 р. до РМУ. 05.05.1994 в зв`язку із зміною форми власності Броварський ДБК перейменовано на ТОВ Броварський ДБК "Меркурій". 01.06.1994 переведений електрозварником 5 р. в спецдільницях, згідно атестації робочих місць професія електрозварювальника ручного зварювання відноситься до Списку № 2. 10.07.2008 звільнений з посади за власним бажанням.

Довідкою ТОВ "Броварський домбудівний комбінат "Меркурій" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній підтверджено роботу ОСОБА_1 в ТОВ "БДК" Меркурій" у період з 17.11.1993 по 10.07.2008 за професією, посадою електрозварювальника ручного зварювання, що передбачена Списком № 2 розділ ХХХІІІ позиція 33 Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003.

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , наявні накази ТОВ «ДБК «Меркурій» про проведення атестації робочих місць від 17.09.1999 № 89/1 та про затвердження результатів проведення атестації робочих місць від 17.11.1999 № 118.

Згідно з розділами XXXIIІ "Загальні професії" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, а також Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, роботи на посадах електрозварників ручного зварювання (п.906) відносяться до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2.

Таким чином, робота на посаді електрозварювальника ручного зварювання, яку виконував ОСОБА_1 , належать до стажу роботи позивача, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно частин 3, 4 статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Враховуючи, що довідка ТОВ "БДК" Меркурій" містить відтиск штампу товариства та підпис арбітражного керуючого (ліквідатора), доводи представника відповідача щодо необхідності наявності підпису керівника установи, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера є помилковими.

Також, суд зазначає, що за висновками Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день на зазначеній посаді, та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставним незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період роботи з 17.11.1993 по 10.07.2008.

Крім того, відповідачем у спірному рішенні визнається, що загальний страховий стаж позивача становить 37 років 11 місяців 25 днів при умові коригування індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача, по батькові позивача зазначено " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_2 ".

Суд зазначає, що індивідуальні відомості про застраховану особу містять інформацію про позивача, яка відповідає його трудовій книжці, інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків, а тому повинні бути враховані під час визначення загального страхового стажу позивача.

Відповідач не може перекладати власні помилки із ведення реєстру застрахованих осіб на позивача.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 78 від 30.03.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 17.11.1993 по 10.07.2008 та до загального страхового стажу період роботи з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу.

В свою чергу, уповноваженим органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, розрахунок страхового та пільгового стажу.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин через неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 30 років 9 місяців 16 днів до стажу роботи зі складними та шкідливими умовами праці та призначити дострокову пільгову пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 22.03.2023, з урахуванням висновків суду.

Щодо заявленої моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнень моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких саме моральних (душевних/психічних) страждань він зазнав від дій відповідача, не надано детальний розрахунок моральної шкоди на суму 10 000 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Між клієнтом ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Яремчук і партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 169 від 24 квітня 2023 року.

Згідно детального опису-звіту виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання правової допомоги № 169 від 24 квітня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії від 10.11.2023 позивачу надано наступні послуги: вивчення та аналіз адвокатом матеріалів, наданих клієнтом щодо відмови органом Пенсійного фонду ОСОБА_1 щодо призначення пільгової пенсії. Складення та направлення скарги на рішення про відмову в призначенні пенсії (досудове врегулювання спору) 3 години; розробка та затвердження правової позиції щодо захисту прав на пільгову пенсію ОСОБА_1 в судовому порядку. Дослідження спеціального законодавства та НПА щодо регулювання спірних відносин, судової практики в аналогічних спорах тощо 2 години; збір і підготовка документів, необхідних для оформлення позовної заяви, в тому числі направлення адвокатського запиту; клопотання про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, в тому числі: - детальний опис-звіт наданих послуг; - акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги. Підготовка та направлення відповіді на відзив 5 годин. Сторонами визначена погодинна оплата гонорару АБ «Яремчук і партнери» за надання правової допомоги в сумі, що відповідає еквіваленту 2000 гривень за годину роботи адвоката. Загальна кількість годин, витрачених на надання правової допомоги Клієнту ОСОБА_1 станом на 10 листопада 2023 року становить 10 годин. Таким чином, розмір винагороди АБ «Яремчук і партнери» за надання правової допомоги в суді першої інстанції становить 20 000 гривень

На виконання умов вказаного договору про надання правничої допомоги позивачем сплачено суму послуг професійної правової допомоги в сумі 9000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату послуг від 11.08.2023.

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує такі обставини.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить, зокрема, із того, що ця справа відноситься до справ незначної складності. Ця справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 3000,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 78 від 30.03.2023 про відмову у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 17.11.1993 по 10.07.2008 до пільгового стажу за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 22.03.2023 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко