Справа № 683/3463/23
Суддя: Кутасевич О. Г.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3463/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Свідерської К.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції і просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачука В.О. серії ЕАТ № 7891092 від 07 жовтня 2023 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що зі змісту постанови вбачається, що він 07 жовтня 2023 року о 15 годині 11 хвилин в м.Києві по вул.Городецького архітектора,4Б порушив вимогу забороняючого знаку 3.34 здійснив стоянку (зупинку), після чого водій не представив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України керування транспортного засобу особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, уважає її незаконною, винесеною з грубим порушенням вимог законодавства щодо її змісту, процедури складання та просить її скасувати.

Указував, що не вчиняв зазначеного у постанові адміністративного правопорушення й підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не було. Стверджував, що він підійшов до припаркованого автомобіля Audi A6 НОМЕР_1 , належного його дружині ОСОБА_2 та побачив працівників поліції, які повідомили йому, що автомобіль здійснює стоянку в забороненому місці, звинуватили його у вчиненні адміністративного правопорушення та пред`явили вимогу надати посвідчення водія. Оскільки він не вчиняв адміністративного правопорушення, не був водієм та не керував транспортним засобом, а навпаки повідомив, що прийшов усунути правопорушення, уважав, що вимога пред`явити посвідчення водія була незаконною, а тому він відмовився її виконувати. Зазначав, що поліцейський не представився йому, не надав докази вчинення ним адміністративного правопорушення, погрожував, що автомобіль забере евакуатор та з порушенням вимог ст.278, 279 КУпАП виніс відносно нього оскаржувану постанову, використавши персональні дані, які він повідомив, звернувшись на лінію 102 зі скаргою на дії працівників поліції.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Звертав увагу суду, що відповідно до вимог ч.2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» працівник поліції має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, зокрема документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події, та він погоджувався надати відповідні документи лише після підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху. Проте, працівниками поліції не надано доказу керування ним транспортним засобом та вчинення ним паркування автомобіля в забороненому місці.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, у встановлений судом строк подав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Уважав, що оскільки позивачем порушено вимоги п.2.4 «а» ПДР, його підставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного нормативного акту зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно постанови інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачука В.О. від 07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 о 15 годині 11 хвилин в м.Києві по вул.Городецького архітектора,4Б порушив вимогу забороняючого знаку 3.34 здійснив стоянку (зупинку), після чого водій не представив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України керування транспортного засобу особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Як стверджував у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , 07 жовтня 2023 року близько 15 години в м.Києві по вул.Горородецького архітектора,4б він підійшов до припаркованого автомобіля Audi A6 НОМЕР_1 , належного його дружині ОСОБА_2 та побачив працівників поліції, які повідомили йому, що автомобіль здійснює стоянку в забороненому місці, звинуватили його у вчиненні адміністративного правопорушення та пред`явили вимогу надати посвідчення водія. Він звертав увагу працівників поліції, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, не був водієм та не керував транспортним засобом, а навпаки прийшов усунути правопорушення, тому вимога пред`явити посвідчення водія була незаконною і він відмовився її виконувати. За його відсутності, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності мала бути винесена відносно власника транспортного засобу.

Указані обставини відображені на відеозаписі події, наданому як позивачем, так і долучені відповідачем до відзиву.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

Як установлено судом, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема здійснення зупинки в забороненому місці, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Оскільки ч.1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, що не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто був водієм, вимога працівників поліції щодо пред`явлення посвідчення водія та у подальшому винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, на переконання суду, є незаконними.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 березня 2019 року у справі №686/113124/17.

Підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд вважає виправданим посилання за аналогією закону на дану норму Конституції, оскільки за своєю суттю і змістом адміністративні правопорушення є спорідненими із кримінальними злочинами.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЕСПЛ) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному "право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Слід зазначити, що починаючи зі справ "Енгель та інші проти Нідерландів" ("Engel and Others v. the. Netherlands", 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21.02.1984, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutz v. Germany", 25.08.1987, no. 9912/82) ЄСПЛ тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах Гурепка проти України" ("Gurepka v. Ukrain", 06.09.2005, no. 61406/00), "Гурепка проти України (№ 2)" "Gurepka v. Ukraine (no. 2)", 08.04.2010, no. 38789/04), "Лучанінова проти України" ("Luchaninova v. Ukraine", 09.06.2011, no. 16347/02), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", 11.04.2013, no. 20372/11) та інші.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Суд вказує, що для встановлення "обґрунтованість … висунутого … кримінального обвинувачення" у матеріалах справи про адміністративні правопорушення мають міститися достатня кількість об`єктивних доказів, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Таким чином, відповідачем в підтвердження зазначених доводів не надано жодного належного доказу, передбаченого статтею 251 КУпАП.

Суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб`єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Стаття 247 КУпАП містить вичерпний перелік обставин, на підставі яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачука В.О. серії ЕАТ № 7891092 від 07 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству, підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що судове рішення ухвалене на користь позивача відповідно до вимог ст.139 КАС України, з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 536 грн 80 коп..

Керуючись ст.ст. 77, 79, 162, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст.251, 280, 288, 293 КУпАП , суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції м.Києва по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7891092 від 07 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції України (КОД , адреса: вул. Ф.Ернста, 3 м.Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 536,80 грн., сплачений при поданні позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя