Справа № 420/5772/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Бойка А.В.
по адміністративній справі № 420/5772/23
18 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5772/23
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2021 відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, перелік яких визначено у довідці № 11/3071 від 13 листопада 2020 року, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2021р.;
- зобов`язати відповідача підготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку його пенсії станом на 01.01.2021, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, перелік яких визначено у довідці №11/3071 від 13 листопада 2020 року, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, встановлених станом на 01.01.2021 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби. При цьому, у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021року зазначити відомості про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом за 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт за відповідною або аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 звільнено з військової служби, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021 пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023р. позов частково задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 року апеляційну скаргу адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 р. у справі №420/5772/23 скасовано, ухвалено у справі нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання виготовити та подати до пенсійного органу нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з висновком колегії суддів апеляційного суду щодо наявності в даному випадку підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , вважаю за необхідне, керуючись ст.34 КАС України, висловити окрему думку.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-XII), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно із додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

При цьому, згідно із Постановою КМУ №704, в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року.

Однак, у зв`язку із визнанням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 протиправним та скасуванням пункту 6 Постанови № 103, згідно із якого внесено зміни до вказаного вище пункту 4 Постанови № 704, з 29.01.2020 року, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 постанови № 704, яка діяла до зазначених змін та для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1,12,13,14.

Встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2021 році є відмінним (більшим) від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2018 році, а тому за вказаних обставин позивач має право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 року для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб», однак відповідачем не виконано обов`язку з підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області такої довідки, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В свою чергу, залишаючи без розгляду позовні вимоги, колегія суддів виходила з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України.

Колегія суддів зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом п 22.03.2023 р., заявив позовні вимоги щодо оскарження протиправних дій відповідача, які полягають у невидачі довідки для перерахунку пенсії з 01.01.2021 р. про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Суд посилався на положення пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

На думку колегії суддів, наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважала, що позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року, однак до суду позивач звернувся 22.03.2023р., тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

На моє переконання вказані висновки колегії суддів є помилковими, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 цієї статті передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

В даному випадку позивачем оскаржується саме бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо непідготовки та ненеправлення до органів Пенсійного фонду оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

При цьому хочу звернути увагу на те, що за приписами Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 (далі Порядок № 45), саме на відповідача покладено функції зі складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з Законом № 2262-ХІІ, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Порядок № 45 не передбачає будь-яких обов`язків для осіб, які мають право на перерахунок пенсії згідно з Законом № 2262-ХІІ щодо звернення до відповідного органу за отриманням довідок для перерахунку призначеної їм пенсії.

Судом в ході розгляду справи встановлено факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що виразилась у невиконання відповідачем покладеного законодавчими актами обов`язку щодо складання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку його пенсії.

При цьому до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача, тобто вчиняючи протиправну бездіяльність щодо видачі спірної довідки відповідач фактично позбавив назавжди позивача права на перерахунок пенсії, на який він має право та збільшення розміру його пенсії.

В свою чергу, вважаю, що покладення на позивача відповідальності за бездіяльність відповідача щодо складання довідок для перерахунку його пенсії у зв`язку із зміною розміру видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та позбавлення позивача права на збільшення розміру пенсії внаслідок такого перерахунку з дати виникнення права суперечить принципу верховенства права і наведеним вимогам ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ.

Хочу звернути увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі №520/11178/2020 колегія суддів дійшла висновку, що у правовідносинах щодо невидачі виправленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії не підлягає застосовуванню шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України, оскільки таке застосування матиме наслідком неможливість реалізувати позивачем передбаченого статтею 51 Закону № 2262-ХІІ права на перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення.

Також вважаю за необхідне звернути увагу на те, що позивач фактично дізнався про порушення своїх прав, за захистом яких він звернувся до суду, лише після фактичної відмови відповідача виготовити відповідну довідку, а саме, з моменту отримання листа від 10.11.2022 року, тоді як із даним позовом до суду позивач звернувся 22.03.2023 року, а тому про порушення шестимісячного строку звернення до суду мова йти не може.

Окрім вищевикладеного хочу звернути увагу на те, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що «з аналізу положень статей 123, 171 КАС України випливає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності. Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого строку.

До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху з пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення строку.

Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

В даному випадку суд першої інстанції не вирішував питання про поновлення процесуального строку, відмову у поновленні процесуального строку та не визнавав підстави такого пропуску поважними чи ні.

При цьому, слід звернути увагу на те, що позивачем ані у позовній заяві, ані в окремому клопотанні не ставилось питання про поновлення строку звернення до суду.

Як вказував Верховний Суд, системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені ним у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 640/2228/20.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23 вересня 2020 року) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Залишаючи подану ОСОБА_1 позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції не врахував зазначених висновків Верховного Суду та не надав позивачу можливості звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду та обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, вважаю, що в даному випадку були відсутні підстави для залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, а за наслідками апеляційного перегляду справи рішення суду першої інстанції підлягало залишенню без змін.

Суддя А.В. Бойко