Справа № 460/13100/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/13100/23 пров. № А/857/17301/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.08.2023р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючої на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Гудима Н.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.08.2023р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 24.08.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

24.05.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник ОСОБА_1 , діюча на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. № 67 від 28.02.2023р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених КМ України, ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у м.Києві призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» для осіб, які працювали до 01.04.2015р. на посадах, визначених у вказаних нормах, за Списком № 2 з дати звернення, а саме з 28.02.2023р.

стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір (а.с.1-9).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.30 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.08.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Рівненській обл. про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії № 67 від 07.03.2023р.; зобов`язано ГУ ПФ України в м.Києві призначити ОСОБА_2 з 28.02.2023р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020р. рішенні № 1-р/2020; стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Рівненській обл. судові витрати у виді судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (а.с.103-108).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в м.Києві, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити в повному обсязі (а.с.117-121).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФ України в м.Києві із заявою від 28.02.2023р. вх. № 2652 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу, а також через недосягнення 55-річного віку згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі списками, затвердженими КМ України, на підставі первинних документів за час роботи на відповідному підприємстві.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 24.11.2023р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Рівненській обл. на рішення суду від 24.08.2023р. у справі № 460/13100/23 повернуто цьому відповідачу по причині неусунення її недоліків у встановлений строк (а.с.138-139).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій обл. 15.10.1997р. (а.с.11-12).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3010- від 13.10.2022р. фактичним місцем проживанням/перебуванням позивача є: АДРЕСА_1 (а.с.19).

28.02.2023р. позивач ОСОБА_2 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за роботу за Списком № 2. До заяви позивачем додано відповідний перелік документів (а.с.34-36).

За принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Рівненській обл. розглянуло заяву позивача та 07.03.2023р. прийняло рішення № 967 про відмову у призначенні пенсії (а.с.16 і на звороті).

Згідно спірного рішення вік заявниці склав 53 роки 03 місяці 02 дні, страховий стаж становив 29 рік 11 місяців 11 днів; пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 відсутній. За таких обставин заявниця не досягла необхідного пенсійного віку 55 років та у неї відсутній необхідний пільговий стаж відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Про вказане рішення позивача ОСОБА_2 повідомлено листом ГУ ПФ України в м.Києві № 2600-0213-8/42133 від 08.03.2023р.

Не погоджуючись із такими висновками пенсійного органу про відсутність пільгового стажу, вважаючи правильною тривалість пільгового стажу 11 років на дату звернення з заявою про призначення пенсії, позивач оскаржила дії відповідачів в судовому порядку.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, та на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-IV - з іншого в частині віку та страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, тому, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи наявність у позивача відповідного віку (понад 50 років), наявність достатнього страхового стажу (понад 20 років) та пільгового стажу (понад 10 років), що дає право на призначення пенсії за віком з пільгових умовах за Списком № 2, суд дійшов до висновку про невідповідність рішення ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 67 від 07.03.2023р. про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України.

При цьому відсутність у позивача можливості надання відповідачу уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи підприємств, які знаходиться на території, де ведуться активні бойові дії, не може бути підставою для відмови їй у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-ХІІ).

03.10.2017р. Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набрав чинності з 11.10.2017р.), який доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами ст.12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «б» ст.13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015р., збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п.1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, через що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

За таких умов відмова пенсійного органу в призначенні ОСОБА_2 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Ураховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про те, що ОСОБА_2 набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону № 1788-ХІІ.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. в оскаржуваному рішенні № 67 від 28.02.2023р. також покликалося на відсутність пільгового стажу.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю /КЗпП/ України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у відповідності до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п.10 вказаного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, тому для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як слідує з трудової книжки НОМЕР_2 позивач, зокрема:

з 01.09.1984р. по 18.06.1988р. навчалася у Харцизькому металургійному технікумі (диплом НОМЕР_3 );

з 18.07.1988р. по 19.01.1995р. працювала в Харцизькому сталедротовому канатному заводі лаборантом металографом 4 розряду;

з 25.01.1995р. по 30.04.1999р. працювала в Шахтобудівельному управлінні № 6 треста «Донецькшахтобуд» старшим табельником;

з 02.06.2003р. працювала у Відособленому підрозділі «Шахта» Південнодонбаська №3 «ДП «Донецьквуггіля» контролером з прийому здачі вантажів, яке було реорганізовано та створено Відособлений підрозділ «Шахтоуправління «Південнодонбаська № 3» ДП «Донецьвугілля», Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3» Державного підприємства «Донецька вугільна коксівна компанія», Відокремлений підрозділ «Шахта» «Південнодонбаська № 3» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» та яке 26.07.2010 перейменовано в Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені Миколи Сафоновича Сургая «Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»;

з 04.11.2010р. переведена машиністом підйому на УПС на період декретної відпустки основного працівника;

з 27.12.2010р. переведена машиністом постійно;

28.07.2016р. Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» реорганізовано та створено Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» (а.с.17-18).

Записи у трудовій книжці за вищевказані періоди роботи позивача засвідчено відповідними печатками підприємства. При цьому запис про припинення трудових відносин у трудовій книжці відсутній.

Окрім цього, посвідченням № НОМЕР_4 підтверджується, що позивач 10.10.2007р. закінчила навчально-курсовий комбінат ОАО «Донецьшахтобуд» за професією машиніст підйомних машин третього розряду.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМ України №36 від 16.01.2003р., передбачено серед іншого зайнятість на посаді машиніста підіймальних машин, підіймачів.

Отже, відповідні посади, на яких працювала позивач, віднесені до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, що дає право останній на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) вбачається, що Відокремлений підрозділ «Шахта» «Південнодонбаська № 3» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені Миколи Сафоновича Сургая «Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» у період з листопада 2010 року по вересень 2021 року визначили суми заробітку позивача для нарахування пенсії, з яких сплачені страхові внески (а.с.23-26, 69-72).

Вказані роботодавці звітували перед Пенсійним фондом щодо спецстажу позивача за кодом ЗП3013Б1.

Згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код за № ЗП3013Б1 застосовується для застрахованих осіб, які є працівниками, безпосередньо зайнятими повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, як правильно зауважив суд першої інстанції, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р., затвердженим Законом України № 7168 від 14.03.2022р., Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022р., затвердженим Законом України № 2212-IX від 21.04.2022р., Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022р. затвердженим Законом України № 2263-IX від 22.05.2022р., Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022р., затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022р., Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022р., затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022р., Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023р., затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023р. та продовжений до теперішнього часу.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» () зареєстроване в м.Вугледар Волноваський район, Донецька обл., яке згідно Переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022р., є населеним пунктом, на території якого ведуться активні бойові дії з 24.02.2022р.

Отже, отримати відповідні уточнюючі довідки з вказаних підприємств наразі неможливо.

При цьому апеляційний суд враховує, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників або інших документів на підтвердження пільгового стажу, потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.07.2018р. у справі № 235/1112/17.

Окрім цього, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а.

Отже, відсутність у позивача можливості надання відповідачу уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи підприємств, які знаходиться на території, де ведуться активні бойові дії, не може бути підставою для відмови їй у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Апеляційний суд звертає увагу, що записами трудової книжки підтверджується пільговий стаж позивача, який дає право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах.

Представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Вказана трудова книжка позивача має належні записи про роботу в періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

При цьому трудова книжка позивача не містить будь-яких застережень стосовно того, що позивач працювала неповний трудовий день. Відповідачі, всупереч вимогам ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, будь-яких доказів на підтвердження цього факту суду не надали.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи наявність у позивача відповідного віку (понад 50 років), наявність достатнього страхового стажу (понад 20 років) та пільгового стажу (понад 10 років), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність рішення ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 67 від 07.03.2023р. про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, вимогам закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пунктом 1 ч.1 ст.45 Закону України № 1058-ІV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Встановлено, що ОСОБА_2 станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (28.08.2023р.) досягла відповідного віку (понад 50 років); наявний у позивача страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Таким чином, судом першої інстанції правильно зобов`язано відповідача ГУ ПФ України в м.Києві призначити ОСОБА_2 з 28.02.2023р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в м.Києві.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.08.2023р. в адміністративній справі № 460/13100/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 04.12.2023р.