Справа № 2-а-306/09
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2023 року м.Дніпросправа № 2-а-306/09

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року (суддя Бутенко М.В.) у адміністративній справі № 2-а-306/09 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про стягнення суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала справа № 2-а-306/09 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про стягнення суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

Постановою від 10.09.2009 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, суд визнав дії відповідача стосовно відмови у перерахунку та виплаті сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку п`яти мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України « Про державний бюджет України» у відповідно календарному році.

Постановою суду апеляційної інстанції від 22.02.2011року у справі, рішення суду першої інстанції було скасоване в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , що стосуються періоду 2007 та 2008 років, та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позову позивача. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26.04.2023року до суду звернувся ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про заміну стягувача, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовано тим, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який був інвалідом війни ІІІ групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але до своєї смерті так і не отримав грошові кошти з одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 1910,00 грн., і заявниця, як правонаступниця свого чоловіка, до теперішнього часу теж не отримала ці кошти. Просить суд змінити стягувача згідно виконавчого листа у справі №2-а-306/09 з особи ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , змінити боржника у вказаному виконавчому провадженні з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради на Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, поновити строк виконавчого листа у справі №2-а-306/09 для пред`явлення до Управління Державної казначейської служби України у Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу від стягувача ОСОБА_1 , видати новий виконавчий лист, де вказати стягувачем ОСОБА_1 з новим строком виконавчого листа для пред`явлення до управління Державної казначейської служби України у Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу для стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально - Міської районної у м. Кривому Розі ради недоотриману щорічну одноразову допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 1910,00 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення поданої ним заяви щодо здійснення процесуального правонаступництва, видачі нового виконавчого листа з поновленням строку на пред`явлення його до виконання.

Доводи скаржника зводяться до того, що рішення суду має бути виконане, ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого чоловіка ОСОБА_2 , та має право на отримання коштів які так і не отримав її чоловік до смерті, хоча мав на це право. В порядку процесуального правонаступництва суд повинен був здійснити заміну стягувача, проте безпідставно відмовив у цьому без повного з`ясування обставин.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон) під виконавчим провадженням, як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), розуміється сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина четверта статті 4 Закону регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом, встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Тобто, оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 917/617/17.

Заявницею та її представником не надано жодного доказу щодо наявності відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом №2-а-306/09 до боржника Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на час судового розгляду, не надано суду і доказів того, що нарахування коштів ОСОБА_2 за рішенням суду відбулося до його смерті, проте такі кошті не були виплачені, зазначені обставини виключають вирішення вимоги щодо заміни стягувача його правонаступником та інших похідних вимог від неї. При цьому, заявник не наводить причин поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за наведених підстав у задоволенні заяви, поданої Романовим В.П. в інтересах ОСОБА_4 належало відмовити.

В даному випадку оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог КАС України, підстави для її скасування або зміни відсутні, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року у справі № 2-а-306/09 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та строки визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак