Справа № 260/4787/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/4787/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Пішта І.І.,

за участю:

сторони по справі не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо нездійснення перерахунку та переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб";

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" зарахувавши до вислуги років для призначення пенсії час навчання в Ужгородському державному університеті у період з 01.09.1992 по 23.06.1997 із розрахунку - один рік навчання за 06 місяців служби; час роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області у період з 10.07.1998 по 17.10.1999; час на пільгових умовах (один місяць за три) проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 , брав участь в антитерористичній операції; час вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 по 13.12.2020 та з 30.04.2021 по 18.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в податковій міліції; звільнений наказом Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року № 65-о. В подальшому рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в справі №260/2762/20 поновлено позивача на посаді з 05 грудня 2023 року. 20 квітня 2021 року Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції в справі №260/2762/20 скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову, з огляду на це наказом ГУ ДФС у Закарпатській області від 27 квітня 2021 року №45-0 скасовано наказ від 14.12.2020 №110-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » та припинено виконання полковником податкової міліції ОСОБА_1 обов`язків за посадою завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Закарпатській області 29 квітня 2021 року.

Позивач вказує, що з 30 квітня 2021 року йому призначено пенсію у розмірі 53% відповідних сум грошового забезпечення, згідно подання про призначення пенсії №7/2021 від 14.05.2021 Головного управління ДФС у Закарпатській області, відповідно до якого стаж станом на 29.04.2021 для призначення пенсії склав 28 років 08 днів, у тому числі військова служба та служба у податковій міліції у календарному обчислені - 21 рік 11 місяців 09 днів.

В подальшому постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 16.09.2021 року постанову Восьмого апеляційного суду від 21 квітня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою ОСОБА_1 було поновлено на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 05 серпня 2020 року та стягнуто з ГУ ДФС у Закарпатській області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 10 лютого 2022 року Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено додаткову постанову у справі №260/2762/20, якою стягнуто з ГУ ДФС у Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 квітня 2021 року по 18 листопада 2021 року.

13.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, оскільки набув право на призначення пенсії відповідно до п. а ст.12 Закону №2262-XІІ та просив зарахувати до вислуги років для призначення пенсії: періоди вимушеного прогулу, час на пільгових умовах (один місяць за три) проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції та час його навчання в вищому навчальному закладі, час роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області. Відповідач листом від 14.04.2023 відмовив у переведенні позивача на пенсію відповідно до п. «а» ст.12 Закону №2262-XІІ.

Позивач зазначає, що з урахуванням періоду служби в податковій міліції, часу навчання в Ужгородському державному університеті у період з 01.09.1992 по 23.06.1997 із розрахунку - один рік навчання за 06 місяців служби, періоду проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції з 16 лютого 2016 року по 15 червня 2016 року та з 16 червня 2017 року по 19 жовтня 2017 року, часу роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області у період з 10.07.1998 по 17.10.1999, часу вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 по 13.12.2020 та з 30.04.2021 по 18.11.2021 року, його вислуга років в календарному обчисленні станом на день звільнення зі служби становить більше 25 років, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а тому вважає дії відповідача протиправними та звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що згідно подання Головного управління ДФС у Закарпатській області про призначення пенсії №7/2021, вислуга років позивача станом на 29.04.2021 року у календарному обчисленні становить 21 рік 11 місяців 09 днів. Отже, на час звільнення зі служби позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, тому пенсія призначена йому відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону. Звертає увагу, що Постанова від 18.11.2021 року у справі №260/2762/20 та додаткова постанова від 10.02.2022 року Восьмого апеляційного адміністративного суду не містить жодних зобов`язань для Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Крім того, саме на підставі подання та всіх необхідних документів від уповноваженого органу, територіальний орган Пенсійного фонду України призначає пенсію за вислугу років. З огляду на це, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року призначено дану справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно частини чотири цієї статті у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року № 65-о «Про звільнення ОСОБА_1 » полковника податкової міліції ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції ДФС у запас з 04 серпня 2020 року через скорочення штатів за п. 64 підпунктом «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі Положення №114). Зі змісту цього наказу слідує, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік 06 місяців 24 дні, страховий стаж становить 27 років 07 місяців 23 дні.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі №260/2762/20 задоволено позов ОСОБА_1 : 1) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року №65-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; 2) поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області або на рівнозначній посаді з 05 серпня 2020 року; 3) стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59614,80 грн.

Наказом Головного управління ДФС у Закарпатській області від 14 грудня 2020 року №110-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 05 грудня 2020 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №260/2762/20 скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Наказом Головного управління ДФС у Закарпатській області від 27 квітня 2021 року «Про скасування наказу ГУ ДФС від 14.12.2021 №110-0 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 »» скасовано наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 14.12.2021 №110-0 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » та припинено виконання полковником податкової міліції ОСОБА_1 обов`язків за посадою завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 29 квітня 2021 року.

Згідно вказаного наказу зараховано період з 14 грудня 2020 року по 29 квітня 2021 року до стажу служби в податковій міліції та страхового стажу. Страховий стаж станом на 29 квітня 2021 року складає 28 років 00 місяців 08 днів, у тому числі військова служба та служба в податковій міліції у календарному обчисленні 21 рік 11 місяців 09 днів.

30 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «б» ст.12 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 53% грошового забезпечення (вислуга років 28 (календарна 21)), що підтверджується Протоколом за пенсійною справою № .

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 16.09.2021 року у справі №260/2762/20 постанову Восьмого апеляційного суду від 20 квітня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю: 1) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області №65-о від 04 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; 2) поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 05 серпня 2020 року; 3) стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59614, 80 грн.

10 лютого 2022 року Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено додаткову постанову у справі №260/2762/20, якою заяву про ухвалення додаткового судового рішення задоволено та стягнуто з ГУ ДФС у Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 квітня 2021 року по 18 листопада 2021 року.

13 квітня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою, в якій просив перевести його з пенсії за вислугу років, призначеної йому відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 цього ж Закону.

Листом від 14 квітня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повідомило позивача на його заяву від 13.03.2023 про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян» та пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно де Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року (далі - Порядок) перерахунок пенсії в частині саме зміни грошового забезпечення та вислуги років проводиться виключно на підставі документів наданих від уповноваженого органу. До вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону військовослужбовцям зараховується час навчання (в тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, якщо після закінчення військової кафедри було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання до вступу на військову службу, або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. Вислуга років для призначення пенсії обчислюється на дату звільнення за послужним списком органом, з якого звільняється особа та перегляду не підлягає. Отже, пенсію ОСОБА_1 призначено за 28 років страхового стажу (з них 21 рік календарної вислуги років, в тому числі, період вимушеного прогулу). Також в листі відповідач вказав, що Головне управління не має правових підстав для надання інформації щодо пенсійного забезпечення інших пенсіонерів.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає бездіяльність відповідача щодо непереведення його на інший вид пенсії протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в податковій міліції, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до вказаного Закону держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

За змістом пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд відзначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року (далі Порядок № 3-1).

Цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 1522-2006-п «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку № 3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3).

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

За змістом пункту 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:

перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;

перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пунктів 17-18 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Крім того, згідно з статтею 66 Закону 2262-ХІІ рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду заяви особи про переведення з одного виду пенсії на інший відповідний орган, що призначає пенсію, зобов`язаний не пізніше 10 днів після надходження заяви разом із необхідними документами розглянути подані заяву та документи і за результатами їх розгляду прийняти рішення щодо переведення з одного виду пенсії на інший або про відмову в переведенні.

Як слідує з матеріалів справи позивачу з 30 квітня 2021 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

13 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою, в якій просив перевести його з пенсії за вислугу років, призначеної йому відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 цього ж Закону, з урахуванням періоду навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, час роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області у період з 10.07.1998 по 17.10.1999; час на пільгових умовах (один місяць за три) проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 , брав участь в антитерористичній операції; час вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 по 13.12.2020 та з 30.04.2021 по 18.11.2021.

Втім подану позивачем заяву про переведення його з одного виду пенсії на інший та зарахування до календарної вислуги років періодів служби відповідач розглянув у порядку Закону України «Про звернення громадян», повідомивши позивача своїм листом від 14 квітня 2023 року про те, що вислуга років для призначення пенсії обчислюється на дату звільнення за послужним списком органом, з якого звільняється особа та перегляду не підлягає.

Отже, з порушенням пункту 17 Порядку № 3-1 відповідач за результатами розгляду заяви позивача від 13.03.2023 року про переведення його з одного виду пенсії на інший не прийняв жодного рішення з числа тих, що передбачені зазначеним пунктом (про переведення або ж про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший).

Тобто, відповідач всупереч вимогам пункту 17 Порядку № 3-1 не розглянув по суті заяву позивача, а протиправно розглянув її у порядку Закону України «Про звернення громадян», не прийнявши жодного рішення, за наявності імперативного обов`язку таке рішення прийняти.

При цьому суд зауважує, що лист Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 14.04.2023 року не є рішенням у розумінні пункту 17 Порядку № 3-1, а формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.

Більше того, у свої заяві від 13.03.2023 року позивач просив також перевести його з одного виду пенсії на інший з урахуванням періоду навчання, час роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області, час на пільгових умовах проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 , брав участь в антитерористичній операції.

Натомість відповідач у листі від 14 квітня 2023 року фактично оминув вирішення вказаних питань, не навівши жодних аргументів та мотивів з приводу того, чому вказані періоди не зараховуються до календарної вислуги років для призначення пенсії.

При цьому суд зауважує, що вирішення такого питання пенсійним органом має обов`язково здійснюватися шляхом прийняття відповідного рішення, на що імперативно вказує норма статті 66 Закону № 2262-ХІІ.

За таких обставин суд доходить висновку, що у спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки не прийняло жодного рішення щодо переведення/відмову у переведені позивача з одного виду пенсії на інший та зарахування/відмови у зарахуванні до календарної вислуги років періодів служби позивача відповідно до вимог пункту 17 Порядку № 3-1, статті 66 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, бездіяльність відповідача щодо належного розгляду заяви позивача від 13 березня 2023 року є протиправною, оскільки не відповідає критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовну вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зарахуванням до календарної вислуги час навчання в Ужгородському державному університеті у період з 01.09.1992 по 23.06.1997 із розрахунку - один рік навчання за 06 місяців служби; час роботи на посадах державного податкового інспектора відділу застосування непрямих методів в оподаткуванні та методології податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області й державного податкового інспектора відділу організації податкових розслідувань УПМ ДПА у Закарпатській області у період з 10.07.1998 по 17.10.1999; час на пільгових умовах (один місяць за три) проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 , брав участь в антитерористичній операції; час вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 по 13.12.2020 та з 30.04.2021 по 18.11.2021, належить задовольнити частково у такий належний спосіб: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 березня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший та зарахування до календарної вислуги років періодів служби.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд відзначає, що відповідне рішення про переведення/відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший та зарахування/відмову у зарахуванні до календарної вислуги років періодів служби за результатами розгляду заяви позивача від 13.03.2023 року відповідачем не прийняте.

За таких обставин з метою ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший та зарахування до календарної вислуги років періодів служби, прийнявши рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.03.2023 про переведення з одного виду пенсії на інший та зарахування до календарної вислуги років періодів служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 про переведення з одного виду пенсії на інший та зарахування до календарної вислуги років періодів служби, прийнявши рішення за результатами її розгляду, із врахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 04.12.2023 року.