Справа № 360/922/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/922/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення розрахунку і виплати позивачу грошової компенсації за 14 (чотирнадцять) календарних днів невикористаної додаткової відпустки за 2018 - 2019 роки, що надається у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби, що пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, право на яку позивач набув під час проходження військової служби протягом 2017 року на посаді старшого інспектора прикордонної служби та протягом 2018 року на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за 14 (чотирнадцять) календарні дні невикористаної додаткової відпустки, що надається у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби, що пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2018 - 2019 роки, право на яку позивач набув під час виконання обов`язків із військової служби у 2017 році на посаді старшого інспектора прикордонної служби та у 2018 році на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з біографічною довідкою від 08.06.2023, наданою відповідачем, у період з травня 2017 року по листопад 2019 року позивач проходив військову службу на різних посадах у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, які включені до Додатку 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» (далі - Порядок), перебування на яких пов`язане із виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, а саме: з 27.05.2017 до 24.01.2018 - старший інспектор прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

15.11.2019 позивача переміщено для подальшого проходження військової служби до штату відповідача.

Позивач зазначає, що 27.01.2020 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , видане 27.01.2020 Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України та набув права на додаткову відпустку тривалістю 14 календарних днів на рік, як це визначено положеннями статті 16-2 Закону України «Про відпустки».

На думку позивача, він набув права на щорічну додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, у кількості 7 календарних днів у 2018 році за проходження військової служби на посаді старшого інспектора прикордонної служби у 2017 році.

Позивач зазначає, що 27.01.2023 відповідно до наказу відповідача «Про особовий склад» від 26.01.2023 № 48-ОС, на підставі пп. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» його виключено з всіх видів забезпечення і звільнено з лав Державної прикордонної служби України та визначено: грошову компенсацію за 7 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік; премію з 01 по 27 січня 2023 року у розмірі встановлених відсотків посадового окладу; надбавку з 01 по 27 січня 2023 року за особливості проходження служби у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; грошову компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки у кількості 56 діб.

Позивач вважає, що грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову за 2018 рік загальним терміном 7 календарні днів відповідачем не нараховано та не виплачено.

Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 11 вересня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 28 вересня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач, проходив дійсну військову службу в лавах Державної прикордонної служби України та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі начальника загону) звільнений з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медикосоціальної експертної комісії або лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас. Наказом начальника загону від 26.01.2023 № 48-ОС «По особовому складу» позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Остаточною датою проходження служби є 27.01.2023.

Наказом начальника загону від 26.01.2023 № 48-ОС «Про особовий склад» передбачена виплата грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2020, 2021, 2022, 2023 роки у кількості 14 днів за кожний рік.

Відповідач зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід прийти до висновку, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців передбачені наступні види відпусток: щорічна основна відпустка; відпустка військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; відпустка у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії; відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Представник відповідача зауважує, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі, додаткової відпуски як учасникам бойових дій.

Таким чином, на думку представника відповідача, оскільки під час дії особливого періоду надання додаткових відпусток із збереженням заробітної плати припинено, то вимоги щодо виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку (які є похідними від права) до задоволення не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) позивач з 27.05.2017 по 27.01.202023 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, що підтверджується відомостями, зазначеними в біографічній довідці від 08.06.2023

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06 липня 2023 року № 12/1722 позивач з 17 вересня 2019 року по 27 січня 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) Державної прикордонної служби України.

Відповідно до інформаційного листа НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23.08.2023 № 12/5296-23-Вих, позивач під час проходження військової служби в НОМЕР_2 прикордонному загоні займав наступні посади: старший інспектор прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) - з 27.05.2017 по 24.01.2018; начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) - з 24.01.2018 по 03.04.2018; начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » І категорії (тип Б) - з 03.04.2018 по 02.09.2019; перший заступник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 1 категорії (тип Б) - з 01.06.2021 по 11.01.2022. Також повідомлено, що щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервовоемоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, за час проходження військової служби в 4 прикордонному загоні старшому лейтенанту ОСОБА_1 не надавалась.

Відповідно до наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 26 січня 2023 року № 48 ОС наказано виключити зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 , начальника 2 прикордонної застави відділу прикордонної служби № 1, звільненого з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, без права носіння військової форми одягу. Вислуга років станом на 27 січня 2023 року становить: календарна: 09 років 05 місяців 25 днів: пільгова: 04 роки 07 місяців 04 дні; всього: 14 років 00 місяців 29 днів. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 27 січня 2023 року. Щорічну основну відпустку за 2022 рік використав 23 календарних дні. На підставі абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наказано виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 7 (сім) календарних днів 2022 року. Матеріальну допомогу для оздоровлення за 2022 рік отримав. Виплатити премію з 01 січня 2023 року по 27 січня 2023 року у розмірі встановлених відсотків посадового окладу. Виплатити надбавку з 01 січня 2023 року по 27 січня 2023 року за особливості проходження служби у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років. Виплатити грошову компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2020, за 2021, за 2022 рік, за

На підставі вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервовоемоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з абзацом 1-2 частини четвертої статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» затверджено, зокрема «Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку».

Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло з 2012 року, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.

Відповідно до підпунктів 1 та 11 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Судом враховується, що в спірний період позивач працював на посадах старший інспектор прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) - з 27.05.2017 по 24.01.2018; начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) - з 24.01.2018 по 03.04.2018; начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » І категорії (тип Б) - з 03.04.2018 по 02.09.2019.

Додаток 4 до вказаної постанови від 01.08.2012 № 702 містить перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.

Так, відповідно до пунктів 3 та 19 додатку 4 постанови № 702 посади як:

- старший інспектор прикордонної служби;

- начальник відділення інспекторів прикордонної служби;

які займав позивач у період з 27.05.2017 по 02.09.2019, віднесені до посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, зокрема, тривалістю 7 календарних днів.

Відтак, позивач, будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби, займаючи посади, зокрема, у період з 27.05.2017 по 02.09.2019 визначені додатком 4 до Постанови № 702, під час проходження служби мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я».

Норми Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Тобто на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.202 № 702 з 27.05.2017 по 02.09.2019.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII), особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» визначено особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Виходячи зі змісту статті 1 Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз вказаних вище норм дозволяє зробити висновок, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової відпуски. Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Норми Закону № 2011-XII не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.05.2019 по зразковій справі № 620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 рішення від 16.05.2019 залишено без змін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період з 27.05.2017 по 02.09.2019.

При цьому суд зауважує, що нормативно-правовий акт, який регулює спірні правовідносини, не ставить у залежність набуття права на спірну відпустку від фактичного часу виконання таких обов`язків, наявності наказу командира тощо, а визначає вказане право на додаткову відпустку виключно з фактом перебування на посаді згідно з Переліком.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених обставин, керуючись положеннями статті 9 та 245 КАС України, суд вважає за необхідне визначити такий спосіб захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2017 - 2019 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2017 - 2019 роки пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби на посадах, які займав позивач у період з 27 травня 2017 року по 02 вересня 2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з обранням судом належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2017 - 2019 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за 2017 - 2019 роки пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби на посадах, які займав ОСОБА_1 у період з 27 травня 2017 року по 02 вересня 2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова