Справа № 160/23111/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 11.09.2023 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2020 року по 29.08.2023 року включно.
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2023 року по 29.08.2023 року у сумі 555 985 грн. 50 коп. включно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати " від 08.02.1995 року №100.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період проходження військової служби позивачу не у повному розмірі виплачувалась індексація грошового забезпечення. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/2456/21 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення, чим підтверджено факт несвоєчасного остаточного розрахунку з позивачем при звільненні за період з 12.02.2020 року по 29.08.2023 року.
Ухвалою суду від 19.09.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
10.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що в/ч не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. На військовослужбовців які проходять військову службу у військових формуванням, утворених відповідно до законів України, КЗпП не поширюється. Великою Палатою Верховного Суду неодноразово звернено увагу на те, що встановлений ст.117 КЗпП механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.
Ухвалою суду від 23.11.2023 року судом витребувано у відповідача додаткові докази.
01.12.2023 року від відповідача на виконання вимог ухвали суду надійшли до суду додаткові докази.
Станом на 05.12.2023 року відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.02.2020 року №35 «По стройовій частині», солдата ОСОБА_1 старшого оператора зенітної ракетної обслуги 6 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону (5 тарифний розряд) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (зі змінами) звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу_ від 04.02.2020 №6-РС з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 11.02.2020 року.
Виплачено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у залежності від складання та важливості виконуваних обов`язків.
Виплачено щомісячну премію відповідно до їх особистого внеску у загальні результати служби у розмірі 123% посадового окладу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/2456/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98001078), дата набрання законної сили 28.04.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.04.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.04.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №160/2456/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110584967), апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а саме:

Скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині.

Визнано протиправною невиплату Військовою частиною НОМЕР_2 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.02.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.02.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення з відрахуванням військового збору 1,5 відсотка та з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2004.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 залишено без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №160/2456/21 відповідачем 30.08.2023 року виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 22.04.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 11.02.2020 в сумі 159258,69 грн. Зазначене сторонами не заперечується.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.02.2020 року по 30.08.2023 року включно, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Днем звільнення є останній робочий день, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме у цей день (день звільнення або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Згідно з наказом позивач виключений зі списків особового складу ВЧ та всіх видів забезпечення з 11.02.2020, отже у цей день з ним повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як 12.02.2020 є днем початку періоду невиплати.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п. 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Згідно з випискою по картковому рахунку позивача відповідач індексацію грошового забезпечення за період з 22.04.2016 по 11.02.2020 в сумі 159258,69 грн. виплатив30.08.2023 року.

Відповідно до довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2019 року, січень 2020 року наданої відповідачем, грошове забезпечення позивача складає за грудень 2019 року 10654,35 грн. (31 робочий та відпрацьований день), за січень 2020 року 10654,35 грн. (31 робочих та відпрацьованих днів), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 343,69 грн. (нараховане грошове забезпечення/ 62).

Водночас, з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем 30.08.2023, до спірних правовідносин підлягає застосуванню змінена редакція статті 117 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»). Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Враховуючи приписи ст. 117 КЗпП України період затримки розрахунку при звільненні обмежено шістьма місяцями, у зв`язку із чим позивачу належить до виплати компенсація у вигляді середнього заробітку за період тривалістю 182 календарних дні. Сума, визначена відповідно до ст. 100 Порядку становить: 343,69 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 182 (кількість днів затримки розрахунку) = 62551,58 грн.

У той же час, Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 щодо аналогічних правовідносин визначив інший механізм розрахунку розміру компенсації, зазначивши, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення повинне залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, Верховний Суд враховує таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Верховний Суд застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та принцип пропорційності суми виплати, яка повинна залежати від того, яку частку у відсотковому відношенні сума виплаченої заборгованості становить у складі усіх належних працівнику на дату звільнення виплат.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Застосовуючи цей механізм, суд з матеріалів справи встановив, що загальний розмір належних позивачу при звільненні виплат склав 28542,01 грн. (різні види виплат без урахування судових проваджень, довідка від 01.12.2023 №3431).

Також на виконання рішення суду, про яке зазначається вище, позивачу нараховано 159258,69 грн. (індексація), яка не була виплачена на дату звільнення.

Таким чином, загальний розмір нарахованих коштів, які позивач повинен був отримати під час розрахунку при звільненні становить 28542,01 грн. + 159258,69 = 187800,70 грн.

Сума перерахованої індексації 159258,69 грн. становить 84,80% відносно розміру усіх належних виплат. З огляду на це, виходячи з принципу пропорційності позивачу необхідно виплатити 53043,73 грн., які становлять 62 % від 72492,42 грн. (розрахованих згідно з Порядком № 100 та з урахуванням обмеження періоду виплати 6 місяцями).

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який належить до виплати позивачу складає 53043,73 грн.

Оскільки відповідач не спростував право позивача на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53043,73 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко