Справа № 340/5596/23
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5596/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Центральна, 79, Новоукраїнський район, Кіровоградської області, 26200)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо незняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 року у виконавчому провадженні №68092126.

- зобов`язати Маловисківський відділ Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти всі арешти з банківських рахунків в АТ «Райффайзен Банк» та АТ "Державний ощадний банк України", які були накладені на підставі постанови державного виконавця Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 у виконавчому провадженні №68092126.

Позов мотивовано тим, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 22.11.2021 №18541 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 15740 грн на користь ТОВ «УМ Факторінг», щодо виконання якого відкрите виконавче провадження №68092126. У межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на кошти позивача. Однак, 02.02.2023 року виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. На переконання позивача, ця обставина унеможливлює подальше законне накладення арешту на його кошти та перешкоджає йому вільно володіти і розпоряджатись своїм майном.

Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк не скористався.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження №68092126, розпочате на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 22.11.2021 №18541 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 15740 грн на користь ТОВ «УМ Факторінг».

Постановою відповідача (у межах в/п №68092126) від 12.01.2022 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих на ім`я позивача рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Постановою відповідача від 12.01.2022 року було з позивача стягнуто виконавчий збір у сумі 1574 грн.

Постановою Маловисківського ДВС від 12.01.2022 року визначено суму мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 143 грн.

Разом із тим, постановою відповідача від 02.02.2023 року виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 22.11.2021 року №18541 повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче повадження».

Вже 03.07.2023 за платіжними квитанціями №0.0..1 та №0.0..1 позивач сплатив виконавчий збір у сумі 1574 грн по виконавчому провадженню №68092126 та 143 грн мінімальних витрат виконавчого провадження №68092126 відповідно та звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з його рахунків.

Однак, відповідач відмовив позивачеві у знятті арешту, рекомендувавши йому звернутись до суду.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першої статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним (частина третя статті 41 Основного Закону України).

Статтею 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

Згідно з частиною першою статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до абзацу першого статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусової реалізації.

Таким чином, грошові кошти, заробітна плата, пенсії тощо є майном в розумінні ЦК України і Закону України «Про виконавче провадження», хоча Законом України «Про виконавче провадження» і передбачено особливості звернення на деякі види майна боржника, зокрема та не виключно, на кошти і доходи боржників.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі також - Закон №1404-VIII) виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження, а примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Воднораз, згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з абзацом першим пункту 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

У спірних правовідносинах виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону «Про виконавче провадження».

Відомості, які свідчили б проо повторне пред?явлення відповідачеві виконавчого листа до виконання, суду не надані.

Позивачем воднораз сплачений виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

За наведених обставин суд вважає, що незняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні №68092126 при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю виконавця, оскільки наявність нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном. Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання виконавця зняти арешт з майна боржника.

Аналогічну позицію виклав щодо подібних правовідносин Верховний Суд у постанові від 27.03.2020 року у справі №817/928/17.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Центральна, 79, Новоукраїнський район, Кіровоградської області, 26200) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо незняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 року у виконавчому провадженні №68092126.

Зобов`язати Маловисківський відділ Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з банківських рахунків ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» та АТ "Державний ощадний банк України", які були накладені на підставі постанови державного виконавця Маловисківського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 року у виконавчому провадженні №68092126.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене у 10-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК