Справа № 160/17048/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра про визнання висновків недійсними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач-1), в якій позивач, з урахуванням уточнень від 31.07.2023, просить:
- визнати висновки воєнно-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському ОРТЦК та СП м. Дніпро про придатність до військової служби від 12.06.2023 року недійсними та направити мене на повторну військово-лікарську комісії вищого рівня;
-зобов`язати відповідача повернути мій військовий квиток;
-притягнути відповідача до відповідальності, передбаченої ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 2008 року він хворіє на гіпертонічну хворобу II ст. 2 ст. (ГЛШ) ССР-3, СНО-1 ст., на хронічний гастродуоденіт, стеатогепатитст.ремісії, хронічний спастичний коліт, на хронічний некалькульознийхолецестит з гіпомоторикою жовчного міхура, ст.ремісії, на хронічний панкреатит, метаболічний синдром.З 18.05.2015 він офіційно взятий на облік з приводу ГБ ІІ ст. 2. Відповідно до записів тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.10.2019 визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я на підставі ст.39б наказу МОЗ №402 від 2008 року.Позивач зазначає, що свій стан здоров`я оцінює взагалі як непридатним до військової служби. Однак, під час призову на військову службу під час мобілізації відповідачем медичний огляд проведено поверхнево та з порушенням вимог чинного законодавства, тому висновок ВЛК про придатність його до військової служби є протиправним. Крім того, співробітниками відповідача безпідставно було вилучено військовий квиток без будь-якої процедури.В діях відповідача вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого статтею 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просить суд задовольнити позов та застосувати до відповідача відповідні міри.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
31.07.2023 позивачем усунено недоліки позову, подано позовну (уточнену) заяву.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у відповідача рішення військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському ОРТЦК та СП м. Дніпро про придатність до військової служби від 12.06.2023 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби; докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування підстав для прийняття рішення, що оскаржується.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
15.08.2023 позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи консультативного висновку кардіолога КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» ДОР від 19.07.2023.
24.08.2023 позивачем подано докази направлення вказаної заяви з додатками відповідачу.
08.09.2023 Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено наступне. ВЛК Центрально-Чечелівського ОРТЦК та СП 12.06.2023 провела медичний огляд військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1979 р.н., та прийняла рішення, яке було оформлено у вигляді довідки військово-лікарської комісії, та визнала позивача придатним до військової служби на підставі статей 39в, 52в, 54в, 23в, 83в гр.ІІ. Доводи позивача про наявність у нього захворювань, які унеможливлюють проходження ним військової служби, що підтверджується наявними у нього медичними документами, зазначає, що до позову не надано доказів на підтвердження того, що під час проходження ВЛК при Центрально-Чечелівському ОРТЦК та СП позивач надав лікарям комісії наявні у нього медичні документи на підтвердження того, що його стан здоров`я незадовільний, що в свою чергу викликало б сумніви щодо його придатності до військової служби в особливий період та слугувало підставою для прийняття ВЛК відповідного рішення (постанови ВЛК). У разі наявності сумніву щодо правильності висновку цієї комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК Центрально-Чечелівського ОРТЦК та СП. Разом з цим, докази такого звернення відсутні. У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК. Позивач своїм правом на звернення до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК не скористався. Щодо повернення військового квитка зазнає, що тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повернуто ОСОБА_1 зі всіма відповідними записами щодо проходження та висновку ВЛК, про що свідчить копія тимчасового посвідчення, яку приклав до позову позивач. Щодо позовних вимог про притягнення відповідача до відповідальності на підставі 172-14 КУпАП зазначає, що протокол про правопорушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП, складається командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб. Далі, оформлені належним чином, відповідно до вимог вказаної інструкції, матеріали адміністративної справи передаються на розгляд суду. Таким чином, для притягнення військовослужбовця, a нe відповідача, до відповідальності за статтею 172-14 КУпАП, в разі виявлення факту такого порушення, має бути складений протокол про адміністративне правопорушення начальником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У відзиві відповідачем зазначено про неналежність відповідача у справі, вказуючи, що позивач у своїй позовній заяві зазначає відповідачем Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в особі керівника Міщенко В.В., але всі обставини справи та додані до позову документи стосуються військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському ОРТЦК та СП м.Дніпра та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 залучено до участі у справі в якості другого відповідача військово-лікарську комісію при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м.Дніпра, розгляд справи розпочато спочатку та встановлено відповідачу-2 строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача-2 докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування підстав для прийняття висновку, що оскаржується.
04.10.2023 від військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м.Дніпра надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач 12.06.2023 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра з метою визначення його придатності для призову до військової служби за мобілізацією. За висновком військово-лікарської комісії на підставі статей 39в, 52в, 54в, 23в, 83б за графою II, згідно наказу МОУ №402, був визнаний придатним до військової служби. 19.06.2023 року був направлений до ВЧ НОМЕР_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Але, командиром зазначеної частини прийнятий не був, так як позивач заявив про чисельні скарги на стан його здоров`я, внаслідок чого був направлений назад до Центрально-Чечелівського ОРТЦК та СП. Військово-обліковий документ (тимчасове посвідчення № 4/3607) ОСОБА_1 відразу не забрав. А в липні 2023 року по його зверненню тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 було ОСОБА_2 зі всіма відповідними записами щодо проходження та висновку ВЛК від 12.06.2023. Відповідач-2 також звертає увагу, що долучений консультативний висновок кардіолога КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» ДОР від 19.07.2023не має жодного відношення до винесеної постанови ВЛК при Центрально-Чечелівському ОРТЦК та СП, оскільки постанова щодо придатності з зазначенням статей 39в, 52в, 54в, 23в, 83б за графою II наказу МОУ № 402, винесена 12.06.2023 року, тобто за місяць до консультації з кардіологом. Вимоги про притягнення до відповідальності не підлягають задоволенню, оскільки для притягнення військовослужбовців до відповідальності за статтею 172-14 КУпАП, в разі виявлення факту порушення, має бути складений протокол про адміністративне правопорушення начальником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідачем-2 у відзиві зазначено, що він не є належним відповідачем у справі, однак такі доводи не є обґрунтованими, оскільки оскаржуваний висновок, оформлений довідкою від 12.06.2023, прийнятий саме військово-лікарською комісією при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м.Дніпра, тому таке клопотання залишено без задоволення.
Позивачем не подано відповіді на відзиви відповідачів.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , 24.09.2019 лікарською комісією при Центрально-Чечелівському ОР м. Дніпра позивач є обмежено придатним до військової служби (гр.2 ст. 39б наказу МОУ №402 від 2008) та підлягає повторному медичному пересвідченню 01.10.2024 (а.с.18-19).
Для встановлення ступеня придатності до військової служби військово-лікарською комісією при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра проведено медичний огляд ОСОБА_1 .
Згідно з Карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було проведено медичне обстеження профільними спеціалістами військово-лікарської комісії: терапевтом - 13.06.2023, хірургом 31.05.2023, невропатологом - 31.05.2023, офтальмологом 31.05.2023, ЛОР 31.05.2023, дерматовенерологом 31.05.2023, психіатром 31.05.2023, стоматологом 31.05.2023, а також проведено флюорографію органів грудної клітини 02.06.2023.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра від 12.06.2023 №83 ОСОБА_1 , 1979 р.н., за результатами проведеного медичного огляду ВЛК 12.06.2023 постановлено діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Гіпетонічна хвороба І ст., СНО1 ст., хронічний гастродуоденіт, хронічний безкамяний холецистит, хронічний панкреатит …», на підставі статей 39в, 52в, 54в, 23в, 83б графи II Розкладу хвороб визнанопридатним до військової служби.
Позивач, не погодившись з висновком військово-лікарської комісії про придатність до військової служби від 12.06.2023, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників) (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
За змістом частини третьої статті 1 Закону № 2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною сьомою статті 1 Закону № 2232-XI виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина дев`ята статті 1 Закону № 2232-XI).
Частиною 10 статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII у редакції на час спірних відносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із частиною другою статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до частин п`ятої, шостої та восьмої статті 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації. З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з частиною першою, третьою статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не припинений не скасований.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно із пунктом 1.2. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи, зокрема, є: добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я.
Пунктом 2.1. глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК);ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (підпункт 2.6.1. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (підпункт 2.6.2. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
До складу ВЛК (ЛЛК), що створюється у військовому комісаріаті, ТЦК, лікарі і секретар комісії залучаються з місцевих лікувально-профілактичних закладів рішенням голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради) за погодженням з головою відповідної штатної ВЛК регіону (підпункт 2.6.3. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпунктів 2.10.1. - 2.10.5. глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.
Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій у військових комісаріатах Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва створюються відповідно Кримська республіканська, обласні та Київська міська ВЛК в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.
Головою ВЛК районного (міського) військового комісаріату призначається лікар, найбільш підготовлений та досвідчений з питань військово-лікарської експертизи, наказом районного військового комісара після погодження з головним лікарем районної (міської) лікарні, головою ВЛК обласного військового комісаріату, Автономної Республіки Крим, Київського міського військового комісаріату
Головою ВЛК обласного військового комісаріату (Автономної Республіки Крим або Київського міського військового комісаріату) призначається начальник медичного відділення цього військового комісаріату наказом військового комісара після погодження з начальником ВЛК регіону.
Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.
Роз`яснення ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК військового комісаріату.
ВЛК військового комісаріату має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
ВЛК військового комісаріату Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) військового комісаріату, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.
На ВЛК районного (міського) військового комісаріату покладається огляд контингентів відповідно до пункту 1.2 розділу І цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК військового комісаріату покладається огляд інших контингентів.
У порядку контролю на ВЛК військового комісаріату Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) контингентів відповідно до пункту 1.2 розділу I цього Положення.
Згідно з пунктами 1.1., 1.2. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розділ ІІ Положення № 402 містить главу 3 «Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період».
Так, відповідно до пунктів 3.1.-3.5. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.
Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів.
Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.
Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.
Перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначаються група крові та резус-належність (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі. Особам, яким більше 40 років, обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор.
До початку огляду військовий комісаріат на всіх військовозобов`язаних отримує дані із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів (на тих, що перебувають на обліку у вказаних диспансерах, закладах, - витяг з історії хвороби), на осіб, що визнані інвалідами, - дані з органів соціального забезпечення, також медичну картку амбулаторного хворого (облікова форма МОЗ України № 025) з поліклінік та медико-санітарних частин за місцем проживання, роботи або навчання.
Зазначені документи з відомостями із вищевказаних диспансерів (закладів), а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи військовий комісаріат до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
За змістом пункту 3.8. глави 3 розділу ІІ Положення № 402 після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
У разі коли лікарям ВЛК військового комісаріату важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату. Якщо обстеження проводилось у військовому лікувальному закладі, то огляд проводиться госпітальною (гарнізонною) ВЛК (пункт 3.11. глави 3 розділу ІІ Положення № 402).
Отже, серед основних завдань військово-лікарської експертизи є добір громадян України придатних за станом здоров`я до військової служби для укомплектування Збройних Сил України, для проведення якої створюються військово-лікарські комісії (ВЛК). До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать ВЛК військових комісаріатів, постанови яких оформлюються, зокрема, довідкою військово-лікарської комісії, які в силу пункту 2.1. глави 2 розділу І Положення №402 є обов`язковими до виконання. ВЛК військового комісаріату областей мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) військового комісаріату, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.
При цьому, законодавством регламентовано чітку процедуру проведення медичного огляду військовозобов`язаних під час мобілізації, на особливий період, яка передбачає здійснення медичного огляду відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, призовною комісією Чечелівського району м. Дніпра зарахований у запас 27.11.2003 та24.09.2019 лікарською комісією при Центрально-Чечелівському ОР м. Дніпра визнаний обмежено придатним до військової служби (гр.2 ст. 39б наказу МОУ №402 від 2008) з повторним медичним пересвідченням 01.10.2024 (а.с.18-19).
У межах спірних правовідносинах позивач наполягає, що під час проведення його медичного огляду під час мобілізації відповідачем не було враховано його фактичного стану здоров`я та наявності хронічних захворювань, тому висновок ВЛК від 12.06.2023 про придатність до військової служби є неправомірним.
Заперечуючи позицію позивача, відповідачем зазначено, що медичний огляд позивача проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Однак, такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.
Відповідно до відомостей з Картки обстеження та медичного огляду позивача ній відсутні відомості про результати дослідження загального аналізу крові, сечі, визначення групи крові та резус-належності, дослідження ЕКГ, вимірювання внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор, які в силу пункту 3.4 розділу ІІ Положення №402 є обов`язковими.
Також, положенням пункту 3.2. розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.
З Картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного вбачається, що 31.05.2023 було проведено медичне обстеження позивача профільними спеціалістами військово-лікарської комісії, а саме: хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР, дерматовенерологом, психіатром, стоматологом.
Під час медичного огляду були поставлені діагнози та висновки вказаних спеціалістів щодо придатності позивача до військової служби. У графі 11 Картки обстеження та медичного огляду на підставі 39в, 52в, 54в, 23в, 83б за графою II позивача визнано придатним до військової служби.
Картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного засвідчена печатками на підписами голови ВЛК та секретарем ВЛК -12.06.2023.
Проте, не зважаючи на обов`язковість медичного огляду терапевтом, який входять до загального переліку обов`язкових відповідно пункту 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення № 402лікарів, що здійснюють медичний огляд військовозобов`язаних, огляд вказаним спеціалістом проведено лише 13.06.2023, тобто на наступний день після прийняття комісією оспорюваного висновку ВЛК.
Крім того, відповідачем-2 не доведено отримання до початку медичного огляду позивача даних із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів, а також медичної картки амбулаторного хворого (облікова форма МОЗ України № 025) з поліклініки та медико-санітарних частин за місцем проживання, роботи або навчання, що є обов`язковим зважаючи також на ту обставину, що у тимчасовому посвідченні позивача на час медичного огляду були наявні відомості про його обмежену придатність до військової служби.
Отже, прийняття оспорюваного рішення відбулось не враховано усіх обов`язкових даних, показників (досліджень) стану здоров`я позивача та без огляду всіма спеціалістами, що визначені пунктом 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення № 402.
За наведених обставин, військово-лікарською комісією при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра допущено порушення процедури прийняття рішення ВЛК щодо позивача, тому висновки військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра, що викладені у довідці ВЛК від 12.06.2023 №83,не є обґрунтованими.
З огляду на викладене, відповідач-2 у спірних правовідносинах діяв на підставі, але не у спосіб, визначений чинним законодавством, та не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тобто протиправно.
При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено саме вказаною протиправною довідкою ВЛК від 12.06.2023 №83.
За змістом положення частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати протиправною та скасувати довідку військово-лікарської комісії при Центрально-Чечелівському об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Дніпр авід 12.06.2023 №83 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, та зобов`язати відповідача-2 повторно провести військово-лікарську експертизу позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби з урахуванням висновків суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.
Позовні вимоги про зобов`язання направити позивача на військово-лікарську комісію вищого рівня не підлягають задоволенню, оскільки позивач, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської комісії має право звернутися до ВЛК вищого рівня або ЦВЛК для перегляду відповідного висновку, як це передбачено вимогами глави 2 розділу І Положення №402.
Щодо доводів позивача про наявність хронічних захворювань, за яких він міг бути визнаним непридатним до військової служби, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив: «…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі».
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Таким чином, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій та виходить за межі судового розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, який враховується судом у відповідності до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути військовий квиток не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності порушеного права в цій позову.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду 13.07.2023 позивачем надана копія тимчасового посвідчення №4/3607. У графі 12 «Особливі примітки» наявний запис, датований 24.09.2019, про визнання обмежено придатним до військової служби. В свою чергу, разом з уточненою позовною заявою від 31.07.2023 до суду позивачем також надана копія тимчасового посвідчення №4/3607, де у графі 12 «Особливі примітки» наявний і запис від 12.06.2023 про признання позивача придатним до військової служби.
Вказані обставини підтверджують доводи відповідачів про повернення позивачу тимчасового посвідчення №4/3607.
Суд акцентує увагу, що судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
Позовні вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не підлягають задоволенню, оскільки адміністративний суд не є суб`єктом, наділеним повноваженнями на притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у спірних правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами не доведено правомірності своїх дії у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова