Справа № 120/14877/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 грудня 2023 р. Справа № 120/14877/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському район Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятої відповідачем постанови від 12.09.2023 про накладення штрафу в межах виконавчого провадження ВП №70125494, а також дій щодо стягнення з позивача виконавчого збору та сум витрат виконавчого провадження.

Ухвалою від 02.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України.

Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строку відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, хоча копія ухвали від 02.10.2023 доставлена до його електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" 03.10.2023, що підтверджується відповідною довідкою.

Втім, відповідні обставини, в силу положень ч. 6 ст. 162 КАС України, не є перешкодою для вирішення даної справи за наявними у ній доказами.

Ухвалою від 16.10.2023 задоволено заяву представника ОСОБА_2 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .

У заяві про вступ у справу в якості третьої особи, представник ОСОБА_2 виклала свої письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог. Зокрема представник третьої особи заперечила щодо задоволення даного позову. Зазначила, що боржник без згоди заявника вивезла малолітнього ОСОБА_3 та протизаконно утримувала його у Федеративній Республіці Німеччина. Також повідомила, що рішенням Вищого регіонального суду міста Кельн 21UF 100/23 304 F 39/23 прийнято рішення про зобов`язання Боржника до 07 серпня 2023 року повернути в Україну малолітнього ОСОБА_3 . Представник третьої особи також зазначила, що 10.09.2023 ОСОБА_1 , будучи повідомленою про зустріч, яка мала відбутися у цей день, будучи ознайомленою із графіком зустрічей, що встановлений рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 130/1575/21 від 21 січня 2022 року, умисно не з`явилася на таку зустріч, про що було складено акт державного виконавця АСВП №70125494 від 10.09.2023. Представник також повідомила, що 16.09.2023 зустріч не також відбулась, оскільки ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_3 виїхали за кордон.

Представник третьої особи також зазначила, що позивач направила ОСОБА_2 заяву від 18.09.2023 року №11967/22-16-18/9, у якій повідомила Жмеринський відділ державної виконавчої служби про те, що ОСОБА_2 не з`явився на побачення з сином ОСОБА_3 16.09.2023 у відповідності до графіку, визначеного Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області в рішенні по справі №130/1575/21 від 21.01.2022.

Таким чином, представник третьої особи наголосила на тому, що позивач порушує права ОСОБА_2 на зустрічі з рідним сином, оскільки, відповідно до чинного законодавства України, на час дії воєнного стану військовозобов`язані чоловіки віком від 18 до 60 не мають права виїжджати за межі України.

17.10.2023 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою від 30.10.2023 витребувано у Державної прикордонної служби України документально підтверджену інформацію про дату перетину державного кордону України громадянкою ОСОБА_1 (закордонний паспорт НОМЕР_1 ) в напрямку "виїзд", який відбувся в період з 06.09.2023 по 12.09.2023.

06.11.2023 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшов лист Державної прикордонної служби України №91-53861/18/23-Вих від 03.11.2023. В даному листі зазначено, що для виконання вимог ухвали від 30.10.2023 Державній прикордонній службі України необхідно повідомити відомості про громадянство та дату народження ОСОБА_1 .

Ухвалою від 07.11.2023 повторно витребувано у Державної прикордонної служби України документально підтверджену інформацію про дату перетину державного кордону України громадянкою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , громадянство - Україна) в напрямку "виїзд", який відбувся в період з 06.09.2023 по 12.09.2023.

09.11.2023 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

20.11.2023 на адресу суду надійшла інформація, яка була витребувана у Державної прикордонної служби України.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що на примусовому виконанні в Жмеринському відділі державної виконавчої служби у Жмеринському район Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП №70125494 з примусового виконання виконавчого листа №130/1575/21 від 02.06.2022, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області.

Стягувачем в межах даного виконавчого провадження ВП №70125494 є ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 .

У відповідності до даного виконавчого листа №130/1575/21 від 02.06.2022, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у вільному спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 .

Визначено спосіб участі батька у вихованні та безперешкодному спілкуванні з сином за таким графіком:

- побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. до 20 год., другої та четвертої неділі місяці з 10 год. до 20 год. за місцем проживання матері чи її перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем проживання до матері;

- побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 щороку у день народження батька з 10 год. до 20 год., якщо це випадає на вихідний (неробочий) день, якщо день народження батька випадає на робочий день, побачення батька з дитиною має відбуватися у перший вихідний день тижня, на який припадає день народження, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 у день народження сина шляхом чергування років. Черговість визначається наступним чином: батькові у рік, який закінчується на непарне число, мати у рік, який закінчується на парне число;

- спільний щорічний відпочинок батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 в період літніх канікул протягом двох тижнів, в період зимових канікул протягом тижня з ночівлею по місцю проживання батька чи його перебування на відпочинку разом з сином;

- побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях за домовленістю з матір`ю;

- побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 без присутності матері з 10 год. до 20 год. під час святкових днів та релігійних свят, враховуючи також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік. Черговість визначається наступним чином: батькові у рік, який закінчується на парне число, мати у рік, який закінчується на непарне число.

Як слідує із матеріалів справи, чергове побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 мало відбутись 10.09.2023.

Разом із тим таке побачення не відбулось, про що державним виконавцем складено акт АСВП №70125494 від 10.09.2023. Як слідує зі змісту даного акту, побачення батька з сином не відбулось у зв`язку з відсутністю боржниці та малолітнього сина за адресою, вказаною у виконавчому провадженні. Додатково зазначено: «зі слів матері її дочка ОСОБА_5 виїхала до Німеччини».

На підставі даного акту, 12.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області по справі №130/1575/21.

Крім того, з метою повного та своєчасного виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, 15.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Даною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору (13400 грн.), витрат виконавчого провадження (69 грн.), штрафів (1700 грн.), в загальній сумі 15169,00 грн.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві, 18.09.2023 відповідачем сформовано платіжну інструкцію №70125494 від 18.09.2023 щодо стягнення з ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 15169,00 грн. Вказана платіжна інструкція була розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Разом із тим, вважаючи незаконною постанову про накладення штрафу від 12.09.2023, а дії державного виконавця щодо стягнення коштів в сумі 15169,00 грн. протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом 2 частиною 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначені статтею 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (частина 2 статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною 1 статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність (частина 3 статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених вище положень слідує, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає саме у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Втім, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною 1 статті 75 цього Закону.

Як слідує із матеріалів справи, чергове побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , яке мало відбутись 10.09.2023, не відбулось, про що державним виконавцем складено акт АСВП №70125494 від 10.09.2023.

Зі змісту даного акту слідує, що побачення батька з сином не відбулось у зв`язку з відсутністю боржниці та малолітнього сина за адресою, вказаною у виконавчому провадженні. Додатково зазначено: «зі слів матері її дочка ОСОБА_5 виїхала до Німеччини».

Наведені вище обставини слугували підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови від 12.09.2023, якою на боржника накладено штраф в розмірі 1700 грн.

З метою перевірки факту виїзду позивача за кордон, ухвалою від 07.11.2023 витребувано у Державної прикордонної служби України документально підтверджену інформацію про дату перетину державного кордону України громадянкою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , громадянство - Україна) в напрямку "виїзд", який відбувся в період з 06.09.2023 по 12.09.2023.

20.11.2023 Державною прикордонною службою України надано інформацію, із якої слідує, що ОСОБА_5 перетнула державний кордон України в напрямку «виїзд» 09.09.2023 о 07:57 год.

Тобто, станом на 10.09.2023, в день, коли мало відбутись побачення батька з сином, боржник разом із малолітнім сином дійсно знаходилась за межами території України.

Доказів надання згоди батька на виїзд малолітнього сина за кордон позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Втім, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови від 12.09.2023, представник позивача зазначив, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області по справі №130/1575/21 визначено, що побачення батька із сином відбуваються за місцем проживання матері чи її перебування. Представник позивача також зазначив, що 18.09.2023 ОСОБА_5 направила до відповідача заяву, в якій повідомила своє нове місце перебування.

Поряд із цим, слід врахувати, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває станом на сьогоднішній день.

Постановою КМ України №57 від 27.01.1995 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України.

Пунктом 2-1 цих Правил визначено перелік категорій громадян, які мають право перетинати державний кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

При цьому, як зазначає представник третьої особи, ОСОБА_2 не відноситься до жодної із категорії громадян, які мають право перетинати державний кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану. Доказів протилежного представником позивача не надано, а матеріали справи не містять.

Суд наголошує, що положеннями частини 1 статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Втім, виїзд за межі території України боржника разом із малолітнім сином 09.09.2023, тобто за день до того як мала відбутись зустріч батька із малолітнім сином, до того ж при обізнаності боржника про неможливість перетину стягувачем кордону України, на думку суду, жодним чином на свідчить про вчинення боржником дій, спрямованих саме на забезпечення боржником побачення стягувача з дитиною.

Крім того, статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, усвідомлюючи про наявність наміру виїзду за межі території України, що, як наслідок, призвело до ускладнення виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області по справі №130/1575/21, боржник не була позбавлена можливості звернутись до суду із відповідною заявою про відстрочку чи/або розстрочку виконання рішення в порядку статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Більше того, положеннями статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

При цьому, як слідує із матеріалів справи (а.с. 27-33), представник позивача неодноразово звертався до державного виконавця із заявою про відкладення проведення виконавчих дій. Такі звернення були зумовлені перебуванням боржника із малолітнім сином за межами території України.

Більше того, за наслідком розгляду таких заяв державним виконавцем неодноразово виносились постанови про відкладення проведення виконавчих дій.

Таким чином, позивач чи/або її представник були обізнаними про можливість звернення із відповідною заявою до державного виконавця.

Разом із тим, маючи намір виїхати за межі території України та усвідомлюючи, що такі дії унеможливлять проведення побачення батька із сином 10.09.2023, в силу введеного в Україні воєнного стану, боржник із заявою відкладення проведення виконавчих дій не звернулась. Доказів протилежного до матеріалів справи не додано, так само як і не надано доказів про існування обставин, які перешкоджали такому зверненню.

Крім того, при вирішенні даної справи також не можна залишити поза увагою наявність рішення Вищого регіонального суду міста Кельн 21UF 100/23 304 F 39/23, яке містить зобов`язання повернути до 07.08.2023 в Україну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі проживає в окрузі Вищого регіонального суду м. Кельна.

Втім, не дивлячись на виконання відповідного зобов`язання, визначеного рішенням Вищого регіонального суду міста Кельн, боржник повторно та за аналогічних обставин виїхала разом із малолітнім ОСОБА_7 до Німеччини.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що виїзд боржника з малолітнім сином до Німеччини відбувся не вперше, попри наявність рішення Вищого регіонального суду міста Кельн, яким зобов`язанно повернути малолітнього сина в Україну, суд критично оцінює твердження представника позивача про відсутність доказів навмисного невиконання чи ухиляння боржника від виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області по справі №130/1575/21.

З огляду на викладене та враховуючи не забезпечення боржником 10.09.2023 побачення стягувача з дитиною без поважних причин, суд приходить до висновку, що оскаржувана у даній справі постанова від 12.09.2023 про накладення штрафу, є такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Таким чином, вимоги даного позову, які стосуються скасування відповідної постанови, на переконання суду, задоволенню не підлягають.

Що ж до решти вимог даного позову, які стосуються дій державного виконавця щодо стягнення з позивача виконавчого збору та сум витрат виконавчого провадження, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частина 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як уже було встановлено судом вище, з метою повного та своєчасного виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, 15.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Даною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору (13400 грн.), витрат виконавчого провадження (69 грн.), штрафів (1700 грн.), в загальній сумі 15169,00 грн.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві, 18.09.2023 відповідачем сформовано платіжну інструкцію №70125494 від 18.09.2023 щодо стягнення з ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 15169,00 грн. Вказана платіжна інструкція була розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Зі змісту даної платіжної інструкції слідує, що остання сформована із призначенням платежу «стягнення за ВП №70125494 згідно постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 15.09.2023 та виконавчого листа №130/1575/12 виданого 02.06.2022 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області».

Із наведеного вище слідує, що формування платіжної інструкції №70125494 від 18.09.2023 фактично здійснене на виконання постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2023.

Разом із тим, відповідна постанова не є предметом оскарження у даній справі.

При цьому, посилання представника позивача на те, що відповідна постанова не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства є необґрунтованими. До того ж, доказів її оскарження чи/або скасування будь-яким іншим судом представником позивача також не надано.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 16.04.2020 по справі №640/8425/19, адже викладені у даній постанові стосуються стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішень майнового характеру.

Посилання представника позивача на положення частини 4 статті 42 та статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», на думку суду, також є необґрунтованими, адже вони стосуються розподілу уже стягнутих витрат виконавчого провадження.

Враховуючи вище викладене, а також враховуючи те, що постанова від 15.09.2023 про арешт коштів боржника не є предметом оскарження у даній справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову, які стосуються дій виконавця щодо стягнення виконавчого збору та сум витрат виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76,77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287,295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Жмеринський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Валерія Брезденюка, 19, м. Жмеринка, Вінницька область, )

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення складений 04.12.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна