Справа № 340/4505/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 340/4505/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року

у справі №340/4505/22

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області;

- стягнути солідарно з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 за період з 12.01.2021 року по 31.08.2022 року в сумі 236750 грн 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у справі №П/811/4082/14 скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459к про звільнення позивача з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області, та поновлено на вказаній посаді, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. Разом із тим, позивач був поновлений на посаді лише 31 серпня 2022 року, тому він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. у справі № 340/4505/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № П/4082/14 та не поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 за період з 12 січня 2021 року по 24 жовтня 2021 року в сумі 113732,92 грн. (сто тринадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні, дев?яносто дві копійки).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що з 2009 по 2014 роки позивач проходив службу в органах прокуратури. Наказом від 24.10.2014 року позивача звільнено з займаної посади по закінченню трудового контракту. Позивач оскаржив дане звільнення в судовому порядку. В січні 2021 року судовим рішенням, що набрало законної сили позивача поновлено на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині стягнення за місяць звернуто до негайного виконання. Проте, поновлення позивача на роботі відповідно до наказу генерального прокурора України відбулось лише 25.10.2021 року а отже в даній часті суд визнав протиправними дії відповідача щодо протиправної затримки виконання рішення суду. Наведене обмовило часткове задоволення позовних вимог. Відмова у задоволенні решти позовних вимог, а саме періоду затримки з 26.10.2021 по 31.08.2022 (дата фактичного виходу на роботу) обумовлена з підстав, що виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді відбулось саме 25.10.2021 під час винесення наказу Генеральним прокурором України.

Не погодившись з рішенням суду, Офісом Генерального прокурора подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі №340/4505/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд надав увагу тому факту, що процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто за наявності вільного волевиявлення особи продовжити роботу. В свою чергу позивач жодного разу не звертався до органів прокуратури з такою заявою, не звертався ОСОБА_1 і до органів державної виконавчої служби з метою виконання рішення суду про поновлення його на роботі, що свідчить про відсутність наміру останнього продовжувати роботу в органах прокуратури. Крім того, позивач протягом часу судового розгляду питання правомірності його звільнення займався адвокатською діяльністю, яку припинив лише в серпні 2022 року, що обумовило неможливість його фактичного поновлення на роботі, оскільки діяльність адвоката не сумісна з діяльністю прокурора. Крім того, скаржник вказує, що безпідставним є висновок суду про те, що стягнення коштів середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду вчинено з офісу Генерального прокурора України, в той час як безпосереднім роботодавцем позивача та розпорядником відповідних коштів є прокуратура Кіровоградського району Кіровоградської області.

З огляду на визначене в апеляційній скарзі бажання Офісу Генерального прокурора розгляд справи здійснювати за участю представника, суд апеляційної інстанції призначив розгляд справи у судовому засіданні.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання, на дату, призначену судом, представники не з`явилися. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, просить розглянути справу за його відсутності. З огляду на неприбуття жодного з учасників справи, з урахуванням приписів ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 у період з 16.04.2009 (згідно наказу Генерального прокурора України від 15.04.2009 № 446к) по 14.02.2013 (згідно наказу Генерального прокурора України від 14.02.2013 № 95к) перебував на посаді заступника прокурора Кіровоградської області, а з 24.05.2013 року по 23.10.2014 (згідно наказів Генерального прокурора України від 23.10.2014 № 1459к та Генерального прокурора України від 24.05.2013 № 266к відповідно) - на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Наказом Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1459-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Не погодившись із вказаним наказом, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №П/811/4082/14, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області з 27 жовтня 2014 року та стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 11 січня 2021 року у сумі 1087126,26 грн.

При цьому, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області з 27 жовтня 2014 року та стягнення з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, вказане рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року підлягало негайному виконанню.

Наказом Генерального прокурора України №392-к від 25 жовтня 2021 року скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

31 серпня 2022 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено відповідний запис.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції вказав, що позивача поновлено на посаді 25 жовтня 2021 року, тоді як на підставі вищевказаних положень закону ОСОБА_1 належало поновити на посаді негайно після проголошення відповідного рішення суду 11 січня 2021 року.

Отже, в період з 12 січня 2021 року по 24 жовтня 2021 року Офіс Генерального прокурора України не виконав покладений на нього законодавством та судовим рішенням обов`язок та допустив протиправну бездіяльність щодо поновлення позивача на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Саме означений період, на переконання суду, є періодом затримки виконання рішення суду, що обумовлює право позивача на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України.

Обраховуючи належний до виплати позивачеві середній заробіток за такий період, суд керувався вимогами статті 27 Закону «Про оплату праці» та правилами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а також прийняв до уваги, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №П/811/4082/14 встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складав 580,27 грн.

За підрахунками суду, на період з 12 січня 2021 року до 24 жовтня 2021 року припало 196 робочих днів.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України складає 113732,92 грн (580,27 грн х 196 днів), що і стягнуто судом та визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального Прокурора щодо несвоєчасного виконання судового рішення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та залишаючи його без змін, судова колегія підтримує правову позицію суду першої інстанції, сформовану на підставі наявних матеріалів справи та судової практики з даної категорії справ.

Відповідно до частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання відповідного наказу про поновлення на роботі.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: - присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; - поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідно до статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно матеріалів справи, позивач поновлений на посаді наказом Генерального прокурора України № 392-к 25 жовтня 2021 року, в той час як ОСОБА_1 належало поновити негайно після проголошення рішення суду 11 січня 2021 року. Суд першої інстанції вказав, що зазначений період затримки з 12 січня по 24 жовтня 2021 року є періодом затримки виконання судового рішення і судова колегія таке твердження суду підтримує.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що поновлення на посаді здійснюється за принципом диспозитивності, за наявності волевиявлення особи чи після відкриття виконавчого провадження не узгоджуються з приписами ст. 129 Конституції України. Більш того, відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про прокуратуру», Офіс ГП та обласні прокуратури входять до єдиної ланкової системи прокуратури.

При цьому, Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, Генеральний прокурор призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом. У випадку поновлення на посаді ОСОБА_1 діяло рішення суду, яке підлягало негайному виконанню.

Одним із доводів апеляційної скарги зазначається та обставина, що затримка з виконання рішення суду зумовлена тим, що згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України, позивач здійснював адвокатську діяльність. Право за зайняття адвокатської діяльності зупинено лише з 24.08.22 року на підставі заяви ОСОБА_1 . З цього приводу судова колегія зауважує, що зазначений аргумент не є слушним, оскільки поновлення позивача відповідно до наказу Генерального прокурора України відбулось у жовтні 2021 року і перебування позивача в цей час адвокатом не позбавило відповідача можливості прийняти наказ про поновлення на посаді. Однак, затримка у прийнятті такого наказу становила більш ніж дев`ять місяців.

Аргумент щодо можливості особи , яка має статус адвоката одночасно обіймати посаду прокурора та займатися адвокатською діяльністю, не має ніякого відношення до своєчасного прийняття наказі про поновлення на роботі на підставі рішення суду, все інше це відповідальність особи, яка одночасно обіймає посади і порушує закон.

Системний аналіз правових норм надає підстави стверджувати, що нормами КЗпП України передбачено відповідальність роботодавця за несвоєчасне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі у вигляді стягнення середнього заробітку за час відповідної затримки.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, правомірно встановив, що суму в розмірі 113732,92 грн. яка складає суму середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки на 196 днів виконання рішення суду, належить стягнути саме з Офісу Генерального прокурора України, як особи на яку покладено обов`язок в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та яка допустила протиправну бездіяльність щодо своєчасного виконання рішення суду.

Підсумовуючи, судова колегія приходить до висновку, що судом повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 242 КАС України, і доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі №340/4505/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко