Справа № 496/7062/23
Суддя: Пасечник М. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/7062/23
Провадження № 2-а/496/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, закриття справи та повернення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Пахомов І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд: скасувати постанову по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а справу про адміністративно правопорушення - закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.; в силу приписів ст. 296 КУпАП повернути ОСОБА_1 сплачені 18969 грн. за виконавчим провадженням № 72846293, а саме стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті 17 000 грн. та з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1969 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2023 року старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного за допомогою технічних засобів, установила, що 06.07.2023 року о 8 год.00 хв. за адресою Н-11, км. 76 + 702, у Дніпропетровській області, відповідальна особа ( ОСОБА_1 ) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.575 % (3.83 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, про що було складено Постанову серії АА № 00012411, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн. ОСОБА_1 категорично не погоджується з постановою серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року, вважає її не обґрунтованою та незаконною; в своїх діях не вбачає жодного порушення пункту 22.5 ПДР України, а в свою чергу уповноважена посадова особа Державної служби України з безпеки на транспорті не належним чином виконала вимоги Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року № 512), тим самим допустила складання неправомірної постанови, яка підлягає скасуванню, а в свою чергу справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. З тексту оскаржуваної Постанови та безпосередньо інформаційного файлу з метаданими, які було отримано позивачем за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/r/AA00012411/ за допомогою ідентифікатора, який міститься в постанові, вбачається, що: 1) нібито адміністративне правопорушення було скоєно позивачем 06.07.2023 року о 08:00 год., за адресою Н-11, км. 76 + 702, у Дніпропетровській області; 2) нібито позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.575% (3.83 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Відповідно до пункту 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, який було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року № 623: метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями; інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 143 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом. Відповідно до пункту 15 Порядку, метадані повинні містити дані про, зокрема, місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); смугу руху, напрямок руху, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г. 2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, фотографії транспортного засобу - оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака. Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Інструкції, опрацювання матеріалів інформаційного файлу здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, а також оцінки інших матеріалів інформаційного файлу у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до пунктів 5-6 Розділу ІІ Інструкції, що перший етап, що другий етап, у випадку, зокрема, відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи (за внутрішнім переконанням уповноваженої посадової особи відповідача), уповноважена посадова особа виносить постанову, зміст якої повинен відповідати вимогам статті 283 КУпАП. Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито скоїв адміністративне правопорушення, рухаючись на транспортному засобі SCANIA R440, державний номер НОМЕР_1 , загальна маса якого склала (з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу) 43 830 кг., а фактично зафіксовані параметри транспортного засобу склали 48700 кг. При цьому, як свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , SCANIA R440, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, має масу без навантаження 8747 кг., а максимальна маса цього транспортного засобу складає 26500 кг. Як на цей транспортний засіб за описом правопорушення, що вказано в оскаржуваній постанові, змогло розміститися додаткові 17330 кг. (якщо брати масу з постанови з урахуванням похибки), або 22 200 кг. (якщо брати масу з постанови, яка нібито встановлена фактично) - залишається загадкою та жодним чином не «описується» в оскаржуваній Постанові. Можливо (але це лише припущення позивача), уповноважена посадова особа відповідача, залишила поза своєю увагою (в оскаржуваній постанові) причеп, інформація про який міститься в інформаційному файлі з метаданими, за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/r/AA00012411/. Так, дійсно позивач, перевозив причеп державний номер НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , який є причіпом контейнеровозом, та належить ОСОБА_2 , який мешкає в АДРЕСА_1 . В той же час жодної згадки про нього в оскаржуваній постанові не має. Як й не має свідчення, що на «оглядовій фотографії», яка міститься в інформаційному файлі, зображений саме SCANIA R440, державний номер НОМЕР_1 та Brandys, державний номер НОМЕР_3 , які нібито рухалися 06.07.2023 року о 08:00 год., за адресою Н-11, км. 76 + 702, у Дніпропетровській області. На оглядовій фотографії відсутнє зображення розпізнаного державного номерного знака, а ні спеціалізованого вантажного сідлового тягача, а ні причепа контейнеровоза. Іншими словами, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року не відповідає вимогам Інструкції та КУпАП, оскільки не містить повного опису обставин, установлених під час розгляду справи, так само метадані, не містять усієї достатньої інформації, які б дали можливість всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності (немає географічних координат; смуги руху, напрямку руху; категорії транспортного засобу; типу транспортного засобу; повної маси транспортного засобу; оглядової фотографії із зображенням розпізнаного державного номерного знака). Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановлення факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно. При цьому, відповідно до п. 22.5 ПДР України, 22.5. рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, щодо трьохвісного автомобілю (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м. - 44 тони (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення). Як свідчить оскаржувана постанова, уповноважена посадова особа відповідача, розраховуючи перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, використовувала значення максимально дозволеної фактичної маси на рівні 40 тон, але це є помилкою, що суттєво вплинуло на розрахунок та подальше прийняття відповідного рішення щодо притягнення позивача до відповідальності. Навіть, якщо вважати, що дійсно транспортний засіб позивача рухався з загальною масою (з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу) - 43 830 кг, зазначена маса не перевищує максимально допустиму масу, передбачену п. 22.5 ПДР України для контейнеровозів. Вищевказане свідчить лише про одне - уповноважена посадова особа відповідача неправомірно притягнула позивача до відповідальності, поверхнево розглянула матеріали справи, та взагалі не дотрималась пункту 4 Розділу ІІ Інструкції - під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує: 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дотримавшись Інструкції, уповноважена посадова особа відповідача зрозуміла б, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач надає примірник оскаржуваної постанови серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року та оглядової фотографії. Зазначені докази при їх дослідженні в судовому процесі підтвердять неповноту проведеного розгляду справи з боку уповноваженої посадової особи відповідача. Суд зможе дослідити та оцінити наявність в описовій частині оскаржуваної постанови посилання лише на один транспортний засіб позивача, який нібито мав загальну масу 43 830 кг.; наявність помилки при розрахунку перевантаження (уповноважена посадова особа відповідача використовувала значення 40 тон при допустимих 44 тон); відсутність будь-яких доказів, що на оглядовій фотографії з метаданих містяться саме транспортні засоби позивача - хоча причеп контейнеровоз не належить позивачу. Позивач надає примірники свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів. Зазначені докази при їх дослідженні в судовому процесі підтвердять позицію ОСОБА_1 щодо допущення помилки з боку уповноваженої посадової особи відповідача при здійсненні розрахунку перевантаження. Оскаржувана постанова серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року (разом з інформаційним файлом до якого входять метадані) та дії старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_3 при її складанні - не відповідають вимогам КУпАП, Інструкції та Порядку. В діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_3 застосувала невірні дані та інформацію при розрахунку перевантаження, крім того не врахувала, що причеп не належить позивачу. Позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови, коли ним було сплачено в рамках виконавчого провадження грошові кошти у розмірі 18969 грн. 21.09.2023 року заступником начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яровим В.М. відкрито виконавче провадження з виконання постанови № АА 00012411 від 24.07.2023 року (ВП № 72846293). Враховуючи той факт, що відносно ОСОБА_1 почалися активні виконавчі дії (арешт коштів, майна, розшук майна), останній був вимушений сплатити на корись виконавчої служби 18 969 грн. 02.10.2023 року, з яких 17 000 грн. виконання оскаржуваної постанови, 1700 грн. винагорода виконавчої служби та 269 грн. мінімальні витрати виконавчого провадження. 03.10.2023 року було закрито виконавче провадження з виконання постанови № АА 00012411 від 24.07.2023 року (ВП № 72846293) у зв`язку зі сплатою боргу. Щодо судових витрат: формування правової та процесуальної позиції щодо оскарження постанови - 1 000 грн.; складання позовної заяви - 3 000 грн.; гонорар успіху (у випадку ухвалення судового рішення на користь клієнта) - 10 000.00 грн., всього 14 000 грн. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті - Ковальчук В.М. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволення позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що ч.2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, ст. 132-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється, за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу, тощо. Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Відповідно до ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідно до ст. 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. Стосовно вимог до змісту постанов необхідно керуватися виключно вимогами статті 283 КУпАП. У випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема, постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з міркувань, коли норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення. На момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022 року. Крім того, в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР. Відповідно до матеріалів справи, приладом автоматичним для зважування транспортних засобів у русі було зафіксовано як номерний знак тягача, так і номерний знак напівпричепу. В оскаржуваній постанові зазначено державний номерний знак тягача з огляду на те, що відповідальною особою за вчинене правопорушення є саме фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано тягач, який приводить в рух транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Оскаржувана постанова в повній мірі відповідає встановленим вимогам та містить усі необхідні відомості, зокрема, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу (кількість вісей, відстань між вісями, навантаження на вісь, загальну масу, формулу розрахунку, відсоток перенавантажження, тонаж перенавантаження та норматив, який застосовується до транспортного засобу). Відповідно до чинної редакції ПДР для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом допустимим навантаженням є 40 т. Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху навантаження в 44 т. (про яке зазначає позивач) допускається для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Тобто, визначальною обставиною є саме здійснення перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, міститься не лише в постанові, але й підтверджується інформаційними файлами та даними фото фіксації. Так інформація щодо зважування міститься в інформаційній карті габаритно-вагового контролю, яка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. В інформаційній карті габаритно-вагового контролю відображено дані про кількість осей транспортного засобу, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, висоту, довжину, ширину транспортного засобу, перевищення габаритів, перевищення ваги, температуру повітря, повну масу, шинність, клас транспортного засобу, загальну масу транспортного засобу тощо. Відповідно до фото фіксації транспортного засобу вбачається, що напівпричіп має тентований верх, тобто до конструкцій контейнера внесено зміни. Також, з фотофіксації вбачається відсутність будь-якого маркування та пломбування. У Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за № 363, наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше). Відповідно до п. п. 17.2 - 17.5 Наказу № 363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак; - номер контейнера; - найменування власника контейнера; - вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Наказу № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. Також, відповідно до п. 9.7 Наказу № 363 пломбування вантажу, вкритого брезентом, можна виконувати тільки у випадках, коли з`єднання його з кузовом забезпечує неможливість доступу до вантажів без пошкодження брезенту. Пломби навішуються на кінцях з`єднувального матеріалу в місцях стикування останнього з кузовом рухомого складу. Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів. Таким чином, максимально допустиме навантаження для вказаного транспортного засобу відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху є 40 т. Відповідно до пункту 15 Правил перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 спеціалізовані великовантажні контейнери: рефрижераторні (ізотермічні), танки-контейнери (контейнери-цистерни), хопери-контейнери повинні відповідати вимогам міжнародного стандарту ІСО. На них повинні бути нанесені такі трафарети: код власника і номер контейнера; код країни, код типорозміру контейнера; маса брутто і власна маса контейнера; табличка про допущення контейнера до експлуатації за умовами безпеки згідно з ГОСТ-25588-83; табличка про допущення перевезення вантажів за митними печатками та пломбами згідно з ГОСТ-25588-83; дата чергового планового ремонту. В справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням. Також, здійснене позивачем перевезення не є перевезенням змінного кузову. З фотознімків доданих до оскаржуваної постанови вбачається, що вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру з тентованим верхом не містив будь-якого маркування. Позивачем будь-яких доказів щодо здійснення вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь його доводів, не надано. На кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності. На кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України. Індивідуальному затвердженню підлягає кожен КТЗ: а) новий, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу КТЗ, підлягає першій державній реєстрації в Україні; б) що був у користуванні і підлягає першій державній реєстрації в Україні; в) конструкцію якого змінено під час переобладнання. Індивідуальному затвердженню підлягає кожна партія обладнання, яка відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якої не підтверджена сертифікатом типу. Аналіз наведених положень свідчать про те, що змінні кузови, які в розумінні Порядку № 521 є обладнанням до колісного транспортного засобу підлягають сертифікації. При цьому, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи також не долучено й сертифікатів змінного кузову. На підтвердження факту фіксації руху транспортного засобу позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей зазначається, що: - прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, автомобільна дорога Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується сертифікатами відповідності № UA.TR.113-0619/11F-22, 0695/11F-22, сертифікатами перевірки типу № UA.TR.113-0619-21, UA.TR.113-0695-21 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі». Додатково, у зв`язку з твердженнями позивача про недоліки фотофіксації транспортного засобу, надано сертифікати на систему ідентифікації транспортних засобів № UA.TR.113-0694-21, № UA.TR.113-0694/11F-22, які підтверджують коректність роботи приладу та відповідність способу ідентифікації транспортного засобу вимогам законодавства. В постанові АА № 00012411 зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2750 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5640 мм, 4-5: 1270 мм; 5-6: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7800 кг, 2 - 7500 кг, 3 - 10100 кг, 4 - 7750 кг, 5 - 8000 кг; 6 - 7550 кг; загальна маса - 48700 кг.; висота - 3.873 м.; ширина - 2.455 м.; довжина - 15.551 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 43830 кг. Так, розрахунок перевищення за постановою АА 00012411 виглядає наступним чином: *% перевищення = ((48700кг - 40000кг - 10%*48700кг)/40000кг)*100%=((8700 кг-4870 кг)/40000 кг)*100%= (3830 кг/40000кг)*100% =9,575 %. Таким чином, вірно встановлено перенавантаження в 3830 кг, що становить 9,575%. Позивачем у тексті позовної заяви заявлено, зокрема, але не виключно, вимогу щодо стягнення з відповідача в якості судових витрат, до складу яких входять витрати, зокрема, на правничу допомогу, які, за розрахунками позивача, попередньо складають 14000 грн. Представником позивача жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягала професійна правнича допомога ОСОБА_1 у цій справі, не наведено доказів несення адвокатом витрат у справі, необхідних для надання правничої допомоги, доказів обсягу наданих послуг та їх вартості, на підставі яких можна було б дійти висновку, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначений позивачем, є обґрунтованим, співмірним з обставинами та категорією справи та не є завищеним. Натомість, враховуючи категорію справи, яка розглядається за правилами ст. 286 КАС України, представник відповідача вважає, що складність справи, яку віднесено до термінових адміністративних справ, обсяг доказів, зібраних представником позивача та долучених до матеріалів справи, аргументація позовних вимог, яка не є обґрунтованою та некоректно відображає обставини справи, суми штрафів за оскаржуваними постановами не свідчать самі по собі про надзвичайну складність підготовки позовної заяви та матеріалів до неї для суду та жодним чином не обґрунтовують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, наведений позивачем у тексті позовної заяви, належні та допустимі докази на підтвердження факту надання правничої допомоги позивачу саме в тому обсязі, який обґрунтовував би вартість такої правничої допомоги, відсутні. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості.

Позивач в судове засіданні не з`явився, але адвокат Пахомов І.Ю. надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті - Ковальчук В.М. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.07.2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. винесено постанову серії АА № 00012411 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

У постанові зазначено, що 06.07.2023 року о 08:00 год. за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу Scania R440, д.н.з. НОМЕР_5 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.575% (3.83 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

У постанові містяться відомості про фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу, а саме: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2750 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5640 мм, 4-5: 1270 мм; 5-6: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7800 кг, 2 - 7500 кг, 3 - 10100 кг, 4 - 7750 кг, 5 - 8000 кг; 6 - 7550 кг; загальна маса - 48700 кг.; висота - 3.873 м.; ширина - 2.455 м.; довжина - 15.551 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 43830 кг.

Також у постанові зазначено інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/11F-22; № 0695/11F-22 до 26.12.2023 року.

Транспортний засіб Scania R440, д.н.з. НОМЕР_5 , повна маса - 26500 кг., маса без навантаження - 8747 кг., належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Причіп-контейнеровоз Brandys, д.н.з. НОМЕР_3 , повна маса 38 000 кг., належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

21.09.2023 року заступником начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яровим В.М. відкрито виконавче провадження № 72846293 з виконання постанови № АА 00012411 від 24.07.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті штрафу у розмірі 17000 грн.

Біляївським ВДВС Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано ОСОБА_1 довідку з зазначенням суми штрафу, яку необхідно сплатити в рамках виконавчого провадження № 72846293 - 18969 грн., розрахунковий рахунок, код ЄДРПОУ та код МФО.

02.10.2023 року ОСОБА_1 були сплачені на рахунок Біляївського ВДВС Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошові кошти у розмірі 18969 грн., призначення платежу: сплата заборгованості за виконавчим провадженням № 72846293, що підтверджується відповідною квитанцією.

Представником відповідача надано до суду детальні фотознімки, з яких вбачається, що приладом WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16було чітко зафіксовано транспортний засіб Scania, д.н.з. НОМЕР_5 та причіп-контейнеровоз д.н.з. НОМЕР_3 та параметри транспортного засобу, які зазначені в оскаржуваній постанові.

В матеріалах справи міститься загальне зображення транспортного засобу Scania R440 з причіпом-контейнеровозом Brandys, з якого вбачається, що контейнер не містить жодного маркування та пломбування.

ООВ «Метрологія» ННЦ «Інститут Метрології» були видані сертифікати перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021 року (чинний до 12.04.2031 року), № UA.TR.113-0694-21 від 20.09.2021 року (чинний до 19.09.2031 року), № UA.TR.113-0695-21 від 21.09.2021 року (чинний до 20.09.2031 року), щодо приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, підсистеми габаритного контролю транспортних засобів, підсистеми ідентифікації транспортних засобів.

Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, підсистема габаритного контролю транспортних засобів, підсистема ідентифікації транспортних засобів є справними та придатними до експлуатації, що підтверджується сертифікатами відповідності № UA.TR.113-0619/11F-22, № UA.TR.113-0695/11F-22, № UA.TR.113-0694/11F-22, видані ООВ «Метрологія» ННЦ «Інститут Метрології» 27.12.2022 року, чинні до 26.12.2023 року.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

За пунктами 1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують параметри, зазначені у п. 22.5 ПДР України, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Щодо посилання представника позивача - адвоката Пахомова І.Ю. на невідповідність постанови серії АА №00012411 від 24.07.2023 року вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512 та КУпАП, суд не погоджується з такими доводами, з огляду на наступне.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 (надалі Порядок № 1174).

Так, відповідно до п. 17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

При цьому, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, вказане свідчить, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, передбачено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення. Конкретний обсяг внесених інформаційних даних залежить від індивідуальних порушень та має включати їх достатню кількість для ідентифікації суб`єктного та об`єктного складу правопорушення.

Між тим, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, не містить імперативної вимоги щодо необхідності зазначення в постанові всього обсягу інформації.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За наслідками дослідження оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року, судом встановлено, що даний акт індивідуальної дії містить всю необхідну інформацію, а саме: відомості про найменування органу та посадової особи, який її виніс; дату розгляду відомостей з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічного засобу; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови, відривну квитанцію і зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення вигляді штрафу; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та постановою, ідентифікатор доступу до зазначеної інформації; посилання на технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації. Вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ, враховує гранично допустимі похибки при зважуванні.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що наведені у спірному рішенні суб`єкта владних повноважень відомості є цілком достатніми та вказують про обґрунтованість прийняття такого рішення.

За наслідками проведення габаритно-вагового контролю було встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 ПДР України.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення вмотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначенні підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1ст. 14-3 КУпАП).

Адвокат Пахомов І.Ю. у позові зазначив, що в оскаржуваній постанові не міститься посилань на власника причіпа-контейнеровоза Brandys, яким є ОСОБА_2 .

Проте, враховуючи положення ч.1 ст. 14-3 КУпАП, суд вважає достатнім те, що у постанові зазначено дані ОСОБА_1 , як власника автомобіля Scania R440, д.н.з. НОМЕР_5 , оскільки відповідальною особою, в даному випадку, за вчинене правопорушення є саме фізична особа за якою зареєстровано тягач, який приводить в рух транспортний засіб.

В обґрунтування викладеної позиції представником позивача було зазначено, що для транспортного засобу ОСОБА_1 дозволяється перевезення вантажів автомобільними дорогами, у разі навантаження фактичною масою до 44 тон, оскільки причіп Brandys є причіпом-контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Суд не приймає до уваги вказані доводи та зазначає, що виокремлення в п. 22.5 Правил дорожнього руху України законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Згідно п. 17.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за № 363 (далі-Правила), універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Відповідно до п.п. 17.2 - 17.5 Правил забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак; - номер контейнера; - найменування власника контейнера; - вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. (п. 17.15. Правил).

Пломбування вантажу, вкритого брезентом, можна виконувати тільки у випадках, коли з`єднання його з кузовом забезпечує неможливість доступу до вантажів без пошкодження брезенту. Пломби навішуються на кінцях з`єднувального матеріалу в місцях стикування останнього з кузовом рухомого складу (п. 9.7. Правил).

Відповідно до вимог п. 42 Постанови КМУ № 879 забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Оглянувши фотознімки, судом встановлено, що вказаний у постанові тягачScania R440 з причепом Brandys перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни - додано тентований верх. Вказаний контейнер не містив будь-якого маркування та пломбування.

При цьому, представником позивача до матеріалів справи не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням, а також не надано доказів на підтвердження того який вантаж перевозився та у який спосіб.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин, припіч не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «причіп-контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері, оскільки на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаного контейнеру (зрізано верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу.

Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає ОСОБА_1 можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Тож, суд зазначає, що ОСОБА_1 здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом або змінним кузовом в розумінні положень чинного законодавства та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий.

Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу ОСОБА_1 відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху є 40 тон.

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 10.06.2019 року № 148 «Про прийняття та скасування національних стандартів, прийняття поправки до національного стандарту» прийнято національні стандарти, гармонізовані з європейськими стандартами, методом підтвердження з наданням чинності з 01.08.2019 року, зокрема:

- ДСТУ EN 12406:2019 (EN 12406:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу C. Розміри та загальні вимоги»;

- ДСТУ EN 12410:2019 (EN 12410:1999, IDT) «Знімні кузови. Термообмінні кузови класу A. Розміри та загальні вимоги».

Наведені ДСТУ прийняті на підставі європейських стандартів EN 12406:1999 «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class C - Dimensions and general requirements», а такожEN 12410:1999, IDT «Swap bodies - Thermal swap bodies of Class A - Dimensions and general requirements, IDT».

Суд звертає увагу, що стандарти Європейського союзу, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація, міркування стосовно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з усталеними стандартами правової системи Європейського союзу, однак не як правова основа (джерело права) врегулювання відносин, щодо яких виник спір.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі № 9901/636/18, від 03.08.2022 року по справі № 910/9627/20.

Зі змісту наведених Європейських стандартів вбачається, що змінний кузов - це кузов, придатний для міжнародних перевезень та перевезень автомобільним, залізничним транспортом, а також змішаних перевезень.

Змінний кузов класу «А» позначає всі змінні кузови які обладнані нижніми фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1А (40') відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, EN 12410:1999, IDT).

Змінний кузов класу «С» позначає всі змінні кузови які обладнані фітингами, розташованими у відповідності до специфікації визначеною для контейнерів типу 1С (20') відповідно до міжнародного стандарту ISO 668:1995 (див. розділ 1, EN 12406:1999, IDT).

Крім того, у розділах 2 наведених Європейських стандартів EN 12406:1999 IDT, EN 12410:1999 IDT зазначено, що вказані стандарти прийняті, зокрема, у відповідності до EN 283:1991 «Swap bodies - Testing».

При цьому, з аналізу стандарту EN283:1991 «Swap bodies - Testing» вбачається, що вказаний стандарт встановлює вимоги до змінних кузовів, яким вони мають відповідати за результатами випробування, а також регламентують порядок проведення таких випробувань.

Також зазначений стандарт передбачає можливість випуску вказаних змінних кузовів за умови їх відповідності вимогам та на підставі рішення уповноваженого органу влади відповідної держави.

Окрім того, Європейським стандартом EN13044:2000 «Swap bodies - Coding, identification and marking» встановлює вимоги до маркування змінних кузовів з метою їх подальшої ідентифікації.

Так, маркування змінних кузовів для їх ідентифікації здійснюється шляхом нанесення коду, який має містити інформацію про власника, серійний номер змінного кузову, контрольну цифру та ідентифікатор категорії обладнання (див. розділу 3, EN 13044:2000).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вищевказані положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних контейнерів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації.

ОСОБА_1 будь-яких доказів щодо здійснення вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь його доводів, не надав. Вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру з тентованим верхом не містив жодного маркування.

Відтак, враховуючи те, що транспортний засіб, зазначений в оскаржуваній постанові, не є контейнеровозом в розумінні положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за № 363, не перевозив змінний кузов, а фактична загальна маса транспортних засобів є більшою за гранично допустиму, яка визначена пунктом 22.5 ПДР України, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до ст. 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч. 1 ст. 73, ст. 75, ст. 76 КАС України).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, враховуючи те, що наявність обставин, вказаних в постанові серії АА № 00012411 від 24.07.2023 року, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та судом встановлено, що посадова особа Державної служби України з безпеки на транспорті діяла в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, в силу ст. 139 КАС України, відсутні підстави для стягнення понесених ОСОБА_1 судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 271, 286, 295, 297КАС України, ст.ст. 7, 9, 132-1, 245, 251-252, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позовуОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, закриття справи та повернення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Повний текст судового рішення складено 30.11.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник