Справа № 953/11102/23
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання - Півоваровій Д.В.,
представника відповідача - Андерсон А.-Е.,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просить скасувати постанову інспектора Яковлєва Дмитра Михайловича роти №4 батальйон №1 Управління патрульної поліції в Харківській області серія ЕАТ №8070694 від 03.11.2023, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження по справі.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора рядового Яковлева Дмитра Михайловича роти № 4 1-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Харків серія ЕАТ №8070694 від 03.11.2023 року його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 03.11.2023 року о 13:27 годині в м.Харкові по просп. Героїв Харкова, 242/2, керуючи транспортним засобом SUZUKI VITARA номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 Б ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, в результаті чого притягнутий до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Зазначив, що він 03.11.2023 року, рухаючись в автомобілі по просп. Тракторобудівників почув позаду звук спецсигнала патрульної поліції - зупинився. До нього підійшли два патрульні, представились, проте не повідомили причину зупинки та попросили показати його документи. Він передав патрульним документи, після чого вони пішли до свого автомобіля. Повернувшись згодом йому було повідомлено, що він не увімкнув покажчик повороту декілька перехресть тому, і вмикав покажчик повороту там, де не потрібно. Зрозумівши що його звинуватили в тому, що він не увімкнув покажчик повороту на перехресті при виїзді на Героїв Харкова він заперечив що на цьому перехресті є тільки один напрямок руху, є також дорожній знак 5:16 який вказує тільки один можливий напрямок руху, напрямок руху та ряд руху він не змінював, тому і не увімкнув покажчик повороту. Отже, із зазначеним рішенням інспектора він не погоджується, вважає себе невинним, а постанову серія ЕАТ №8070694 від 03.11.2023 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2023 справу передано на розгляд судді Колесник С.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. від 13.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
28.11.2023 до суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Андерсон А.-Е. надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.17-22), у якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись при цьому на наступне.
03.11.2023 близько 13:27 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 242/2, екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП, відповідач) виявлено рух транспортного засобу SUZUKI VITARA з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водій якого не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед зміною напрямку руху, що об`єктивно вказувало на ознаки порушенням в діях водія пункту 9.2 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
На підставі вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищезазначений транспортний засіб зупинений працівниками патрульної поліції.
Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач).
За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Яковлєвим Дмитром Михайловичем (далі інспектор) винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8070694 (далі - постанова) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.
Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Позивач вважає постанову незаконною та просить суд скасувати її. Відповідач позов не визнає та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Об`єктом правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Правовими актами, які регулюють відносини в зазначеній сфері, є закони України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію», Постанова Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306, КУпАП та інші.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII.
За приписами статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно п. 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед псрестроюванням. поворотом або розворотом.
Так, відповідно до п. 9.1 ПДР України попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б ) звук ові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; г) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізна- вального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.
Відповідно до п. 9.3 ПДР України у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
В п. 9.4 ПДР України зазначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
Визначення терміну «маневрування (маневр)» наведене в п. 1.10 ПДР України.
Так, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Обов`язок вмикати світловий покажчик повороту згідно п. 9.2 ПДР України виникає у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.
Диспозицією частини другої статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Як визначено статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.
У відповідності до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Так, частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Відповідачем до відзиву додано DVD-диск з медіа-файлами, засвідченими електронно-цифровим підписом.
Зокрема, на відеофайлі «Рух транспортного засобу» зафіксовано факт проїзду перехрестя водієм транспортного засобу SUZUKI VITARA з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який здійснив поворот праворуч без попереджувального сигналу світлового покажчику повороту.
З огляду на те, що в силу п. 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ГІДР України інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надавався для його перегляду позивачеві на місці зупинки транспортного засобу (підтвердження цього факту зафіксовано бодікамерою 471960 та долучено до відзиву у медіа-файлі), а також зазначений в графі № 7 постанови, відповідно до статті 283 КУпАП, таким чином відеозапис «Рух транспортного засобу» є належним та допустимим доказом інкримінованого правопорушення.
За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП посадовою особою.
В свою чергу інспектор є працівником УПП в Харківській області ДПП, тобто посадовою особою органів Національної поліції, а отже мав всі законні підстави розглядати справу про адміністративне правопорушення та винести постанову на місці його вчинення.
Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, зроблено висновок про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 у складі Великої палати у справі «Огаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства», постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Будь-яких доказів, які б свідчили про невчинення порушення ПДР позивачем не надано, натомість, відповідачем надано до суду докази порушення п.9.2 (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність частиною другою статті 122 КУпАП.
Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про те, що позивач, як особа, яка притягується до відповідальності передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), однак легковажно розраховує на їх відвернення.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР України, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії БАТ № 8070694 за частиною другою статті 122 КУпАП відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.
Представник відповідача Андерсон А.-Е. в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на підстави, викладені в Відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 8070694 від 03.11.2023 року, винесеної інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Яковлєвим Дмитром Михайловичем вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.2).
Згідно вищевказаної постанови, 03.11.2023 близько 13:27:50 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 242/2, водій, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б. Правил дорожнього руху Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.
Відповідно до п. 9.2.б. ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Долучений представником відповідача відеозапис, який було відтворено в судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки, підтверджує факт порушення позивачем ОСОБА_1 п.9.2б правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.23).
Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.
Версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.
Тому, суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова винесена у відповідності до вимог КУпАП та Правил дорожнього руху України, підстав для її скасування та задоволення позову немає.
Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що дії інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Яковлєва Д.М при складанні постанови про адміністративне правопорушення були законними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 8070694 від 03.11.2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП винесена відповідно до вимог цього Кодексу.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачем в судовому засіданні не представлено доказів, які б спростовували його вину у скоєному правопорушенні, суд вважає необхідним відмовити в адміністративному позові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 160-163, 241-246, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження по справі залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя С.А. Колесник