Справа № 300/5368/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2023 р. справа № 300/5368/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Думич Оксана Іванівна (далі по тексту - позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення перерахунку пенсії з 01.12.2019, на підставі оновленої довідки від 29.04.2021 № 62 без обмеження пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати відповідача з 01.12.2019 здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) від 29.04.2021 № 62, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву, який отримано судом 29.08.2023. Так, у відзиві відповідач зазначив, що перерахунок пенсії позивача здійснено на виконання рішення суду у справі № 300/6485/21 від 02.12.2021. Зобов`язань щодо проведення перерахунку без обмеження максимальним розміром на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області покладено не було. Зауважив, що відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зі змінами від 24.12.2015 №911-VIII максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вказав, що стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII щодо обмеження максимального розміру пенсії за 2017-2021 роки неконституційною не визнавалась і на даний час є чинною. Також звернув увагу, що позивачем порушено строки звернення до суду. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 12.09.2023 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.10.2023.
Ухвалою суду від 03.10.2023 закрито підготовче провадження у справі. Вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
У період з 06.10.2023 по 13.10.2023, з 16.11.2023 по 28.11.2023 головуючий суддя у справі перебував у відпустці та на лікарняному.
Суд, розглянувши справу в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в органах Міністрества внутрішніх справ, на даний час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі № 300/6485/21, яке набрало законної сили 05.01.2022, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області" від 29.04.2021 за № 62 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на листопад 2019 року відповідно до довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області" від 29.04.2021 за № 62, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.

На виконання рішення відповідачем з 01.02.2022 здійснено перерахунок, внаслідок якого розмір пенсії позивача склав 20004,38 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 про що свідчать відомості за пенсійною справою №007694 "Перерахунок пенсії" (а.с. 21).

З 01.03.2022 позивачу нараховано індексацію відповіднго до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16 лютого 2022 р. № 118(а.с. 38). За підсумком пенсія з надбавками складає 22804,99 грн. Разом з тим, до виплати з урахуванням максимального розміру - 19340 грн.

З 01.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році," що підтверджується перерахунком за пенсійною справою №007694 від 17.07.2023 (а.с.39). Внаслідок такого перерахунку розмір пенсії (з надбавками) склав 24604,99 грн, проте її обмежено максимальним розміром 20930,00 грн.

Не погоджуючись із застосованим, починаючи з 01.12.2019, обмеженням перерахованої пенсії, представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із адвокатським запитом щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром.

У відповідь на вказану заяву, представником позивача отримано листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 17.07.2023 №0900-0202-8/33730, в якому відповідач зазначив, що на виконання рішення суду та з урахуванням проведених індексацій позивачу здійснено перерахунок пенсії з урахуванням максимального розміру. Так, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 склав 24604,99 грн, однак виплата проводилась в максимальному розмірі 20930,00 грн. Дії пенсійного органу відповідають вимогам Бюджетного кодексу та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує право ОСОБА_1 на належний розмір пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення дії чи конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі, також - Закон №2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 2 грудня 2018 року №2246-VIII, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 2 грудня 2019 року № 2629-VIII, установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 2 грудня 2020 року № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 2 грудня 2021 року № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 2 грудня 2021 року № 1928-IX визначено установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу у розмірі для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX встановлено розмір прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність: з 01.01.2023 2093,00 грн.

Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність (максимальний розмір пенсії), відповідно до розрахунку складає з 01.01.2023 - 20 930,00 грн.

Частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Надалі, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Отже, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774-VІІІ зміни до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17, від 21.12.2021 №120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі №569/2950/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №2262-XII (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом №3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії поліцейських.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

При цьому вказаний висновок суду зроблений на підставі правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправною бездіяльністю відповідача прав позивача щодо непроведення з 01.12.2019 перерахунку пенсії на підставі довідки без обмеження максимальним розміром, є його зобов`язання здійснити обчислення, перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, враховуючи при цьому раніше виплачені суми пенсії.

Підсумовуючи попередні висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що позивач, згідно із квитанцією від 26.07.2023 підтвердив сплату судового збору на суму 858,88 грн за подання цього адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору в розмірі 858,88 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо непроведення з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 29.04.2021 № 62 без обмеження пенсії максимаьним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,76018) з 01.12.2019 здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) від 29.04.2021 № 62, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.