Справа № 400/7218/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 р. № 400/7218/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , Військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

треті особи:Військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ,
про:Міністерство оборони України, пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168 визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі-відповідач1), військової частини НОМЕР_3 (далі-відповідач2), за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_4 про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання довідки позивачу про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 13.04.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298;

- зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 13.04.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 13.04.2022 по 10.06.2022 позивач, перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсіч і стримування збройної агресії. Тому відповідач відповідно до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 зобов`язаний був повідомити військову частину НОМЕР_4 , на грошовому забезпеченні якої перебував позивач, про безпосередню його участь в бойових діях за формою, наведеною в додатку 1 до цієї телефонограми. Проте, відповідач протиправно не виконав вказану телефонограму, у зв`язку з чим позивач за період 13.04.2022 по 10.06.2022 не отримав додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у належному розмірі.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

26.07.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства оборони України та про витребування в останнього доказів.

Від відповідача1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач був відряджений до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил з відміткою гербової печатки військової частини НОМЕР_3 , яка знаходилась в АДРЕСА_4 . Із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил було розформовано, а гербову печатку та кутовий штамп військової частини НОМЕР_5 ІІ було передано в інші військові угрупування до різних командувачів. Із чого слідує, що Командувач об`єднаних сил і Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України це різні посадові особи, які, відповідно, очолюють різні військові частини ( НОМЕР_2 і НОМЕР_3 відповідно), з різним місцем дислокації ( м. Київ, та м. Часів Яр Донецької області). Відповідач також зазначив, що Об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил не був у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , відповідно, позивач у 2022 році у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 не перебував.

Від відповідача2 надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що Військова частина НОМЕР_3 є тимчасово утвореним органом управління угрупованням військ, який не наділений повноваженнями юридичної особи та не здатен від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, та самостійно брати участь у правовідносинах тобто бути відповідачем по справі.

Від третьої особи - Військової частини НОМЕР_4 подано пояснення, в якому зазначила, що до військової частини НОМЕР_4 не надходила довідка щодо позивача про безпосередню його участь в бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 по 10.06.2022 включно згідно телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд

ВСТАНОВИВ:

Головний сержант ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира зенітно-ракетного відділення Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Листа Військової частини НОМЕР_6 від 03.04.2023 №350/174/29/69 - військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_4 та безпосередньо перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 .

З 13.04.2022 року на підставі Наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №74/ДСК від 07.04.2022 року позивач був відряджений у розпорядження командувача Операції об`єднаних сил для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС, що підтверджується посвідченням про відрядження від 13.04.2022 № 372/3/2/9. Відповідно до відбитку печатки на посвідченні про відрядження вказана військова частина НОМЕР_2 ІІ.

За період з лютого по червень 2022 року позивачу нараховано додаткову винагороду в розмірі, що не перевищував 30000,00 грн на місяць.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 наказа командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.11.2022 № 447-г «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану особовому складу військової частини НОМЕР_4 » позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 11.06.2022 по 28.08.2022. Підставою для цього нарахування зазначено довідку військової частини НОМЕР_2 від 07.10.2022 № ОСУВ Хортиця/8/1337.

Однак у період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року позивач, перебуваючи у відрядженні, у складі військової частини НОМЕР_2 також знаходився у районах проведення воєнних (бойових) дій і приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

У листі військової частини НОМЕР_4 від 28.12.2022 № 350/302/2/2252 зазначено, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по 29.08.2022 включно.

Проте, за вказаний період, тобто з 13.04.2022 по 10.06.2022, військова частина НОМЕР_2 не надала у встановлений законодавством строк і не надає до цього часу будь-якого документального підтвердження чи довідки про перебування позивача у районах проведення бойових дій.

У листі від 03.04.2023 № 350/174/29/69 військова частина НОМЕР_6 , повідомила, що документальних підтверджень про безпосередню участь позивача у бойових діях за період з 13 квітня по 10 червня 2022 року до військової частини не надходило.

Вважаючи, що відповідач протиправно не надав позивачу довідку про його безпосередню участь у бойових діях за період з 13.04.2022 по 10.06.2022, що призвело до не виплати йому установленої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу постановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерства юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Абзацами один-чотири пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту);

допомоги (абзаци п`ятнадцять-сімнадцять пункту 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції, чинній з 30.06.2020 по 30.01.2023).

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан

Відповідно до пункту 1 статті 1 Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Пунктом 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Тобто відповідно до пункту 1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою № 168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.

Поряд з цим, для виплати цієї винагороди у розмірі до 100000,00 грн Постановою № 168 (у редакції, чинній до 21.01.2023 дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168») встановлено обов`язкові альтернативні підстави:

або безпосередня участь у бойових діях;

або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» Постанову № 168 доповнено пунктом 21 такого змісту:

« 21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

Порядок і умови виплати цієї допомоги військовослужбовцям у Збройних Силах України було визначено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який набрав чинності 31.01.2023.

Тобто на період наявності спірних правовідносин Міністерством оборони України не було визначено порядок і умови виплати цієї допомоги.

Таким чином, у період з 24.02.2022 по 30.01.2023 додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, у розмірі до 100000,00 грн підлягала виплаті військовослужбовцям Збройних Сил України лише у випадках:

або безпосередньої їх участі у бойових діях;

або у забезпеченні ними здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

На період дії спірних правовідносин законодавством не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Лише в пункті 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, яка не є нормативно-правовим актом, зазначено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах вимагається надання довідки командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

У командирів військових частин (установ), до яких відряджались військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), вимагалось щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеної в додатку № 1 до цієї телеграми (пункт 4 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298).

Отож у період з 24.02.2022 по 30.01.2023 підтвердження факту участі відрядженого військовослужбовця в безпосередньо у бойових діях або в забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії фактично здійснювалось на підставі відповідних довідок військових частин, куди військовослужбовці були відрядженні.

Суд встановив, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по 29.08.2022 включно, про що зазначено у Листі військової частини НОМЕР_4 від 28.12.2022 № 350/302/2/2252.

Таким чином, за періоди відрядження позивача з 13.04.2022 по 10.06.2022 військова частина, куди його було відряджено, повинна була надати військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку, що містила б відомості про прийняття ним участі у бойових діях та / або інших відповідних заходах.

Проте, такої довідки до військової частини за місцем штатної служби позивача надіслано не було.

Також, суд прийшов до висновку, що військова частина НОМЕР_2 використовує у своїй діяльності щонайменше дві гербові печатки, одна з яких містить умовний порядковий номер «ІІ», а інша не має умовного порядкового номеру.

А це свідчить про те, що у період з 13.04.2022 по 10.06.2022 позивача було відряджено саме до військової частини НОМЕР_2 , яка і повинна була надіслати військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку, що містила б відомості про прийняття участі ним у бойових діях та/або інших відповідних заходах.

З огляду на вищезазначене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) довідки про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) видати ОСОБА_1 (ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар