Справа № 300/5385/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2023 р. справа № 300/5385/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності з 15.05.2023.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.07.2023 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) м. Галич управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії, як особі з інвалідністю II групи з 15.05.2023, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, згідно довідки МСЕК, серії 12 ААГ № 209825. 17.07.2023 на адресу позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслано позивачу оскаржуване рішення про відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні пенсії по інвалідності. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило про відсутність необхідного страхового стажу, встановленого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV. При відмові позивачу в призначенні пенсії до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 01.01.1992 по 05.11.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 роботи в РФ, записи в трудовій книжці НОМЕР_1 під №№ 3-7. При цьому, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зараховує до страхового стажу періоди роботи позивача в РФ до 31.12.1991. Не погоджуючись з відмовою зарахувати до страхового стажу позивача зазначенні періоди роботи, позивач вважає бездіяльність щодо не врахування стажу роботи протиправною, оскільки органу, що призначає пенсію, було надані всі необхідні документи. Оскаржувана відмова порушує передбачене законодавством право позивача на пенсію. Аргументує, що записи у трудовій книжці позивача підтверджують періоди роботи з 01.01.1992 по 05.11.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003. При цьому, відповідач в оскаржуваному рішенні не вказав жодного заперечення/чи аналізу записів у трудовій книжці позивача. Записи трудової книжки позивача завіренні чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості. Водночас зазначає, що зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність, то такий обов`язок щодо сплати страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії за іноземних громадян, зокрема й громадян України, саме до пенсійного фонду РФ виник у страхувальників лише з 01.01.2012.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачі скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву.
28.08.2023 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.22-25). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Аргументував, що до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 05.11.1998, з 29.01.1998 по 01.02.2003 на території РФ згідно трудової книжки, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить відмовити в задоволенні вимог позивача.
21.09.2023 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а.с.34-38). Відповідно до відзиву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заперечило щодо заявлених позовних вимог, вказавши на відсутність підстав для призначення пенсії позивачу по інвалідності, з підстав недостатності документально підтвердженого загального стажу роботи позивача. Заперечення обґрунтовано тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 05.11.1998, з 29.01.1998 по 01.02.2003, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсії особам, які проживали/працювали на території РФ, до прийняття відповідного нормативно правового акту, призначаються на умовах, визначених Законом. Водночас зазначено, що на даний час відсутня можливість здійснити перевірку періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 05.11.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Неможливість проведення органом Пенсійного фонду України перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що Головне управління має беззаперечно враховувати при призначенні/перерахунку пенсії періоди роботи по трудовій книжці на території РФ, які не підтверджені первинними документами та за відсутності інформації про сплату страхових внесків, як це передбачено законом. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні вимог позивача.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки МСЕК, серії 12 ААГ № 209825 з 15.05.2023 визнаний особою з інвалідністю II групи з 15.05.2023, причина інвалідності: поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.13).
03.07.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.27-29).
Заява позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області була скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по принципу екстериторіальності для опрацювання.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.07.2023 № 63 відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, встановленого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, відповідно до якої, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років. В результаті розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що до страхового стажу не враховані періоди роботи згідно трудової книжки з 01.01.1992 по 05.11.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсії особам, які проживали/працювали на території РФ, до прийняття відповідного нормативно правового акту, призначаються на умовах, визначених Законом. При цьому стаж зараховано по 31.12.1991. Вказаним рішенням встановлено, що вік позивача на дату звернення - 55 років 7 місяців 7 днів. Страховий стаж становить 9 років 3 місяці 11 днів. Працює (а.с.11).

Згідно записів №№ 3-7 трудової книжки НОМЕР_1 у спірні періоди з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 позивач працював на території в РФ (а.с.6-7).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено періоди, з яких складається страховий стаж.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 41 Закону № 1058-IV врегульовано виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, відповідно до пункту 2 якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Слід зазначити, що те, що за іноземних осіб, які працювали на території РФ, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем для обчислення пенсії не враховано в загальний страховий стаж роботи позивача періоди: з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003.

Суд встановив, що вказані періоди роботи позивача на території в РФ з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 підтверджується записами №№ 3-7 трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.6-7). Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність.

Враховуючи вищевикладене, періоди роботи позивача на території РФ з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Як встановлено, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки МСЕК, серії 12 ААГ № 209825 з 15.05.2023 визнаний особою з інвалідністю II групи, причина інвалідності: поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.13).

При цьому, оскаржуваним рішенням відповідача встановлено, що вік позивача на дату звернення становить 55 років 7 місяців 7 днів, страховий стаж - 9 років 3 місяці 11 днів (а.с.11).

З врахуванням спірних періодів роботи позивач має право на призначення з 15.05.2023 пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 11.07.2023 № 63; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.05.2023.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Федора Караманиць, 37в, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50096) про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 11.07.2023 № 63.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 05.01.1998 та з 29.01.1998 по 01.02.2003 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.05.2023.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.