Справа № 705/5266/17
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/5266/17
2-а/705/12/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого - судді Піньковського Р.В.,

при секретарі судового засідання Моросліп А.Р.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Чорного В.І.

представника відповідача Буряка О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради та просив суд поновити йому строки на оскарження постанов начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради № 92 від 06 вересня 2017 року та № 95 від 22 вересня 2017 року про адміністративне правопорушення.

Також просив визнати незаконними та скасувати вищевказані постанови начальника відділу державного архітектурно-будівельного Уманської міської ради № 92 від 06.09.2017 та № 95 від 22.09.2017.

В обґрунтування зазначає, що за результатом позапланової перевірки виконання вимог припису по усуненню виявлених правопорушень щодо будівництва прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 , оскаржуваними постановами його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП у виді штрафу.

При розгляді адміністративних матеріалів він присутнім не був. Загалом, на його думку, виникають сумніви щодо правомірності дій та вимог посадових осіб Відділу ДАБК Уманської міської ради з приводу проведення перевірки, в тому числі на відповідність їх дій вимогам Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 та наявність порушень вимог чинного законодавства України з його боку.

Крім того, посилається на те, що усі повідомлення направлялися за адресою: АДРЕСА_2 , а він не проживає за вищевказаною адресою, тому він не був належним чином повідомлений про розгляд адміністративної справи та не зміг бути присутнім при її розгляді, йому не було роз`яснено його права та обов`язки та, відповідно, він не зміг надати свої пояснення або заперечення.

Підтвердженням того, що він не міг особисто отримати рекомендовані повідомлення, вважає той факт, що він є інвалідом 1 групи по зору.

У зв`язку із зазначеним та тим, що при складанні протоколів та винесенні постано по справах про адміністративні правопорушення були допущені порушення норм діючого законодавства він і звернувся до суду з цим позовом.

Позовна заява надійшла до суду 07.12.2017, позивач зазначає, що він дійсно пропустив строк звернення до суду, але вважає, що такий строк пропущений з поважних причин, а саме неналежного його повідомлення про розгляд адміністративних матеріалів та по результати такого розгляду. Про існування оскаржуваних постанов він дізнався тільки після отримання постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим просить суд поновити йому такий строк.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Чорний В.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважають, що такий строк пропущено з поважних причин, а саме неналежного повідомлення особи відносно якої вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності, тобто позивача ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів та про їх результат. Вказали, що тільки дізнавшись із постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивач одразу звернувся до суду з цим позовом. На думку позивача начальником відділу ДАБК Уманської міської ради незаконно прийнято рішення про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, оскільки він, як забудовник, не чинив ніяких перешкод для проведення позапланової перевірки представниками ДАБК і взагалі вважає, що проведення такої перевірки було призначено безпідставно.

Представник відповідача Буряк О.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду. На його думку, позивач на законних та обґрунтованих підставах був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки про проведення позапланової перевірки, як забудовник, був повідомлений завчасно. Працівники ДАБК, які прибули у визначений строк для проведення перевірки, не змогли потрапити на об`єкт будівництва, оскільки без присутності власника таку перевірку проводити неможливо, тому неприбуття у визначений строк забудовника розцінювалося як недопуск. Крім того, вважає, що про проведення перевірки, про розгляд адміністративних матеріалів та про прийняті рішення, забудовник позивач по справі був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні, а посилання останнього на невідповідність адрес не відповідає дійсності, оскільки адреса позивача була вказана в наданій ним же довіреності, тому саме за цією адресою копії постанов і були направлені позивачу. У зв`язку з цим вважає неповажними причини пропуску звернення до суду з цим позовом, а також просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 286 КАС України визначено , що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо притягнення начальником відділу Державної архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності шляхом винесення відповідних постанов 06.09.2017 та 22.09.2017.

Позивач звернувся до суду з позовом про оскарження таких постанов 04.12.2017, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті, у якому до суду була направлена позовна заява з додатками.

У позовній заяві, а також в судовому засіданні позивачем ставиться питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у зв`язку з тим, що йому стало відомо про оскаржувані постанови лише після отримання копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього штрафу на підставі оскаржуваних постанов № 92 від 06.09.2017 та № 95 від 29.09.2017 начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради. До матеріалів позовної заяви не додано копії постанови державного виконавця про відкриття провадження, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, яким чином копію такої постанови позивач отримав. Разом з тим, позивачем надано копії протоколів про адміністративне правопорушення від 22.08.2017 та від 06.09.2017, копії актів від 22.08.23017 та від 06.09.2017 та копія постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності № 95 від 22.09.2017, які дійсно не містять інформації про те, що примірники цих документів були отримані позивачем чи направлені на його адресу.

Згідно наданих представником відповідача письмових доказів, 08.08.2017 за вих. № 512 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) направлено повідомлення про проведення позапланової перевірки виконання вимог припису №12 від 07.06.2016 по усуненню виявлених порушень, щодо будівництва прибудови до житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1

23.08.2017 рекомендованим листом № 816 позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , направлено акт № 184 від 22.08.2017 про недопущення посадових осіб Відділу до проведення перевірки та протокол про адміністративне правопорушення № 92 від 22.08.2017, які, згідно відмітки у рекомендованому повідомлені отримані особисто ОСОБА_2 (без зазначення ініціалів).

06.09.2017 рекомендованим листом № 474 позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , направлено постанову № 92 від 06.09.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, яка згідно відмітки у рекомендованому повідомленні отримана особисто Чорним (без зазначення ініціалів) 07.09.2017. У вказаній постанові наявна інформація про її надіслання поштовим зв`язком та відповідний номер рекомендованого повідомлення.

21.09.2017 рекомендованим листом № 621 позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , направлено пакет документів, які згідно відмітки у рекомендованому повідомленні отримані особисто Чорним (без зазначення ініціалів) 28.09.2017.

Згідно довіреності, від 07.06.2016 року, зареєстрованій в реєстрі за № 355 та посвідченій Імбері Я.С., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, яка дійсна до 07.06.2019 року, адреса позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Оцінюючи викладені позивачем доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить до наступного.

Положеннями статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви або клопотань, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Як вже зазначалось, відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На думку суду, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в його ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №420/4352/19 (адміністративне провадження № К/9901/3023/20).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19) зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, положення «повинна» (яке міститься у статті 122 КАС України) слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Схожий висновок викладено Верховним Судом у його постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 140/2513/19 (адміністративне провадження № К/9901/4012/20).

Крім того, суд при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду керується практикою Європейського суду з прав людини, яка, в силу приписів частин першої, другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судом як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зокрема, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Зазначені висновки Європейського суду з прав людини використовуються і Верховним Судом, що, як приклад, відображено у його постанові від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав у строк встановлений процесуальним законом та судом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд про що останнім зазначається, зокрема, в ухвалі від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/18388/18.

Разом з тим, наведені позивачем доводи щодо причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд зауважує, що про наявність приписів № 12 та № 13 Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю від 07.06.2016 позивачу було достовірно відомо, що підтверджується підписом ОСОБА_3 у вказаних приписах, тобто позивачу було достовірно відомо про виявлення певних порушень при будівництві за адресою: АДРЕСА_1 , та він мав би цікавитися розвитком та намагатися усунути такі порушення, та у такому разі повідомити про це Відділ ДАБК. Також позивач зазначає про те, що про існування оскаржуваних постанов він дізнався отримавши копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яку до матеріалів справи не приєднує та не зазначає на яку адресу вона йому була направлена та, як наслідок, отримана.

Суд критично оцінює посилання позивача, як на доказ, лист-заяву-повідомлення поштарки, про те, що остання нібито не вручила особисто копії документів позивачу чи його представнику, а поставила свій підпис особисто сама, оскільки такий доказ не відповідає вимогам саме письмових доказів. Крім того, позивач зазначає, що він не проживає за адресою, на яку йому направлялися повідомлення, але згідно наданої довіреності, його адреса саме: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, кожна особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд, незалежно від рішень чи дій інших осіб.

Вважаючи своє право чи інтерес порушеним оскаржуваними постановами позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду з даним позовом у встановлений строк, а також ним не надано достовірних та непереборних доказів того, що коли саме він отримав оскаржувані постанови.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, зазначених в позові про поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи наведене судом не встановлено наявність у позивача ОСОБА_1 поважних причин для подання позову поза місячним строком відповідно до статті 286 КАС України, суд вважає що позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України та відповідно до вимог частини третьої статті 123 КАС України.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 9, 118, 123, 240, 248, 250, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 24.11.2023 року.

Суддя Р. В. Піньковський