Справа № 160/20051/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/20051/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року (суддя Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.06.2022 № 33 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 05.12.1979 по 18.01.1989, час догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 11.09.2001 по 11.09.2004, час отримання допомоги по безробіттю з 04.12.1998 по 01.06.1999 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 07.06.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.06.2022 № 33 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, подану 07.06.2022, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що суд, встановивши фактичну роботу позивача в спірних періодах, не зобов`язав зарахувати відповідні періоди до страхового стажу позивача, що не може вважатися захистом прав та законних інтересів останньої.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 07.06.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, яка була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 33 від 13.06.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення обґрунтовано тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 8 років 8 місяців 1 день.

До страхового стажу не зараховано: період роботи з 05.12.1979 по 18.01.1989, оскільки між датою звільнення та датою наказу про звільнення розбіжність більше місяця; період отримання допомоги по безробіттю з 04.12.1998 по 01.06.1999, оскільки між датою припинення виплати та наказом про припинення виплати розбіжність більше місяця; період догляду за дитиною до 3-х років, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту.

Вказане рішення є предметом оскарження в даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що остання, зокрема: 05.12.1979 прийнята на роботу на Бахи Електрон-завод (наказ № 245 від 04.12.1979), в межах якого переміщалася на різні ділянки роботи та посади, 18.01.1989 звільнена за п. 5 ст. 36 КЗпП Азерб.СРР, шляхом переведення до Кооперативу «Спутник» (наказ № 360 від 03.05.1989); 19.01.1989 зарахована обробницей першого розряду до Кооперативу «Спутник», звідки 01.12.1989 звільнена за ст. 37 КЗпП Азерб.СРР за власним бажанням (наказ № 352 від 01.12.1989); з 04.12.1998 по 01.06.1999 перебувала на обліку в Павлоградському міському центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (закінчено виплату на підстав наказу № 4284 від 07.12.1998).

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.06.2022 № 33 зауважено, що записи трудової книжки мають розбіжності, а тому для зарахування періоду роботи з 05.12.1979 по 18.01.1989 необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи, для зарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 04.12.1998 по 01.06.1999 необхідно надати уточнюючу довідку з центру зайнятості з посиланням на первинні документи.

В свою чергу суд першої інстанції погодився, що дата звільнення позивача з Бахи Електрон-завод (18.01.1989) не збігається з датою наказу про звільнення (03.05.1989), інших документів, що підтверджують цей період роботи позивача, надано не було. Також між датою закінчення виплати по безробіттю (01.06.1999) і датою наказу про припинення виплати (04.12.1998) наявна розбіжність.

Водночас суд першої інстанції, з посиланням на окремі положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, вказав, що в разі сумніву органу, що призначає пенсію, в належності та обґрунтованості поданих заявником документів, у нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення з відповідними запитами до установ, підприємств, організацій, де працював заявник.

Суд констатував, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що органами пенсійного фонду надсилались відповідні запити до підприємств, де працювала позивач у спірні періоди, з метою перевірки вірності записів трудової книжки, та дійшов висновку, що органи Пенсійного фонду України в межах своїх повноважень зобов`язані розглянути та, за необхідності, перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці.

Позивач апелює проти таких висновків, вважає, що суд був зобов`язаний зобов`язати зарахувати спірні періоди роботи до її страхового стажу.

Проте суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими, адже позивачем не доведено, що при зверненні до УПФУ з заявою про призначення пенсії нею були подані необхідні та достатні документи, які беззаперечно доводять наявність страхового стажу за період 05.12.1979 по 18.01.1989 та з 04.12.1998 по 01.06.1999 (з урахуванням розбіжностей в записах трудової книжки).

Колегія суддів зазначає, що обов`язок по усуненню таких розбіжностей не може лягти тягарем на позивача, адже чинне законодавство наділяє пенсійні органи повноваженнями щодо проведення за власною ініціативою перевірок відповідності поданих для призначення пенсії документів, а тому вірним є висновок суду першої, що належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання УПФУ забезпечити таку перевірки при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.06.2022.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку з 11.09.2001 по 11.09.2004, суд апеляційної інстанції зазначає, що до заяви про призначення пенсії позивачем було надано копію свідоцтва про народження дитини. Проте трудова книжка ОСОБА_1 не містить запису про надання відпустки по догляду за дитиною, відтак правомірним є посилання відповідача в рішенні від 13.06.2022 № 33 на необхідність подання позивачем довідки про виховання дитини до 3-річного віку.

Висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування вказаного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, адже відповідно до п. 8 ч. 1 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Пунктом «ж» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що народження дитини не є самостійною підставою для зарахування періоду до досягнення дитиною 3-річного віку до страхового стажу матері. Обов`язковою умовою для обрахунку страхового стажу є догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, для включення періоду з 11.09.2001 по 11.09.2004 до страхового стажу, ОСОБА_1 має надати до УПФУ документи, які підтверджують догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Натомість підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, адже резолютивна частина судового рішення дозволяє його виконати в спосіб, який забезпечить прийняття пенсійним органом законного та обґрунтованого рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року в адміністративній справі № 160/20051/22 змінити в частині мотивів його прийняття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 30 листопада 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 30 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова