Справа № 360/378/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року справа №360/378/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2023 року у справі № 360/378/23 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 28.09.2022 року по 20.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 28.09.2022 року по 20.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, прийняти нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що для виплати додаткової винагороди відповідно п. 1 Постанови № 168 не є обов`язковою виключно безпосердня участь у бойових діях, оскільки згідно п. 1 зазначеної постанови передбачено, зокрема, здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Суд першої інстанції дійшов наступного висновку: «…Довідка від 20.01.2023 №4506 не відповідає вимогам наказу 628 АГ (не зазначені відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 3 наказу 628 АГ), тому не може бути взята до уваги як додаткове підтвердження при прийнятті рішення про виплату збільшеної додаткової винагороди…».

Враховуючи, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, у порушення наведених норм, судом першої інстанції було безпідставно встановлена для позивача надзвичайні та заздалегідь недосяжні стандарти доказування, що призводить до порушення права на справедливий суд, що встановлено ч. 1 ст. 2 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції при винесенні рішення:

1) не було взято до уваги, що проблеми, які виникають в процесі створення та обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а саме впливати на його законні права;

2) не було витребувано у відповідача та Військової частини НОМЕР_2 а відтак, не досліджено та не надано оцінку доказам, які підтверджують відсутність участі позивача у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за спірний період, тобто, у разі незалучення позивача до зазначених дій у спірні періоди не було досліджено письмові докази такої інформації (довідка, рапорт, журнали тощо) за підписом уповноваженої особи відповідача чи Військової частини НОМЕР_2 ;

3) не було взято до уваги довідку Військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 року № 4506, яка є належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог, а саме того, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у такі періоди: з 28.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 року по 20.01.2023 року.

На думку апелянта, в основу рішення суду не було покладено належних, допустимих та достатніх доказів.

Апелянт посилався на обов`язковість державної реєстрації наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-АГ та № 628-АГ.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення, виходячи з наступного.

Позивач проходить службу в лавах Державної прикордонної служби України.

В період з 28.09.2022 року по 20.01.2023 року позивач перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого на ділянці українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області.

За довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2023 року № 4506 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 28.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.01.2023 року; підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 3 жовтня 2022 року № 3137-ОС «Про виплату додаткової винагороди» передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за період з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року включно, військовослужбовцям загону згідно з Додатком 1.

Згідно Списку військовослужбовців загону на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за вересень 2022 року, який є додатком до наказу від 3 жовтня 2022 року № 3137-ОС, під порядковим номером 482 значиться старший сержант ОСОБА_2 , період проходження служби з 01-30.09.2022 року, кількість діб - 30, сума - 30000 грн.

Начальник відділу прикордонної служби № 2 Володимир Вальчук рапортом від 01.02.2023 року відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу № 392-АГ, а також з метою підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців на період дії воєнного стану клопотав перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 полковником ОСОБА_5 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн. пропорційно з розрахунку на місяць особовому складу відділу прикордонної служби № 2 Військової частини НОМЕР_1 за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій за за вересень 2022 року, зокрема, старшому сержанту ОСОБА_2 за період проходження служби з 28.09.2022 року по 30.09.2022 року, кількість діб 3, підстава БР начальника 105 прикз №1322-дск від 22.09.2022 року «Про прийом-передачу підрозділів», журнал бойових дій № 53 дск ст. 2-8.

За довідкою № 42-М від 24.03.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 року по 31.01.2023 року та архівною відомістю № 161-М від 24.05.2023 року за період з січня 2022 року по травень 2023 року позивачу в жовтні 2022 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року.

За довідкою № 42-М від 24.03.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 року по 31.01.2023 року та архівною відомістю № 161-М від 24.05.2023 року за період з січня 2022 року по травень 2023 року позивачу в листопаді 2022 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 30000 грн. за жовтень 2022 року.

Начальник відділу прикордонної служби № 2 Володимир Вальчук рапортом від 1 листопада 2022 року відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу № 392-АГ, а також з метою підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців на період дії воєнного стану клопотав перед першим заступником начальника загону - комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_6 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць особовому складу відділу прикордонної служби № 2 Військової частини НОМЕР_1 , за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій за період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, зокрема, старшому сержанту ОСОБА_2 (порядковий номер у списку 163) за період проходження служби з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, кількість діб 31, підстава бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 30 вересня 2022 року № 601-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 21 жовтня 2022 року № 668-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 26 жовтня 2022 року № 690-ДСК, розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 28 жовтня 2022 року № 699-ДСК, Журнал бойових дій № 53 дск ст.7-14, 52-62.

Зазначений рапорт за резолюцією коменданта ПКШР 24 направлений до НОМЕР_4 прикордонного загону, який, в свою чергу, листом від 8 листопада 2022 року № 22/4313-22-Вих скерував рапорт до військової частини НОМЕР_1 . У листі також вказано, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 Наказу № 392-АГ відсутня.

За довідкою № 42-М від 24.03.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 року по 31.01.2023 року та архівною відомістю № 161-М від 24.05.2023 за період з січня 2022 року по травень 2023 року позивачу в грудні 2022 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 30000 грн. за листопад 2022 року.

Начальник відділу прикордонної служби № 2 Володимир Вальчук рапортом від 01 листопада 2022 року відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу № 392-АГ, а також з метою підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців на період дії воєнного стану клопотав перед першим заступником начальника загону комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_6 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць, особовому складу відділу прикордонної служби № 2 Військової частини НОМЕР_1 , за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, зокрема, старшому сержанту ОСОБА_2 (порядковий номер у списку 161) за період проходження служби з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, кількість діб 30, підстава бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 30 вересня 2022 року № 601-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 21 жовтня 2022 року № 668-ДСК, бойове розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 26 жовтня 2022 року № 690-ДСК, розпорядження коменданта ПКШР 24 прикз від 28 жовтня 2022 року № 699-ДСК, Журнал бойових дій № 53 дск ст.13-20, 60-67.

За довідкою № 42-М від 24.03.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 року по 31.01.2023 року та архівною відомістю № 161-М від 24.05.2023 року за період з січня 2022 року по травень 2023 року позивачу в січні 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 30000 грн. за грудень 2022 року.

Доказів складання для направлення Військовою частиною НОМЕР_2 до Військової частини НОМЕР_1 рапорту та документів для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 70000 грн. за грудень 2022 року не надано.

За довідкою № 42-М від 24.03.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 по 31.01.2023 та архівною відомістю № 161-М від 24.05.2023 за період з січня 2022 року по травень 2023 року позивачу в лютому 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 30000 грн. за січень 2023 року та виплачено додаткову винагороду 70000 у розмірі 13548,39 грн. за 6 днів січня 2023 року.

Адвокат Гайструк А.С. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 від 28.02.2020 року за період: з 28.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.01.2023 року.

Листом від 27.03.2023 року № 25/2150-23-Вих Військова частина НОМЕР_1 відмовила у виплаті додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. через ненадходження від Військової частини НОМЕР_2 до Військової частини НОМЕР_1 документів, що підтверджують час безпосередньої участі старшого сержанта ОСОБА_2 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, пребуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій. Крім того, виплата позивачу збільшеної додаткової винагороди за період з 1 по 20 січня 2023 року не передбачена, оскільки у відповідності до наказу Головнокомандувача ЗСУ від 2 лютого 2023 року № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Чернігівська область в період з 1 по 31 січня 2023 року не входила до районів ведення воєнних (бойових) дій.

За абз. 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За п.п. 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 1, 2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу № 64/202 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12.08.2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 06.02.2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 01.05.2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно ст. 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За ст. 16 Закону № 389-VIII за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За ст. 1 Закону України від 03.04.2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Згідно ч. 1 статті 2 Закону № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України «Про розвідувальні органи України» та «Про оперативно-розшукову діяльність»; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України; координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (ч. 2 статті 2 Закону № 661-IV).

Згідно ч. 1 статті 6 Закону № 661-IV Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За п.п. 3, 4 статті 19 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та на час розгляду даної адміністративної справи здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно ст. 1 Закону України від 06.12.1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі Закон № 1932-ХІІ) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій; район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

За ч. 1 статті 12 Закону № 1932-XII участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Згілдно абз. 1 пункту 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 1 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

За п. 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На виконання Указу № 64/2022 та пункту 2-1 Постанови № 168, з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, 30 липня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - Наказ № 392-АГ) (підлягав застосуванню з 1 серпня 2022 року до 1 грудня 2022 року).

Щодо посилань позивача на обов`язковість державної реєстрації наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-АГ та № 628-АГ.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби №392-АГ та №628-АГ підпадають під ознаки, визначені підпунктами «д» та «е» пункту 5 Положення № 731, та, як наслідок, не підлягають державній реєстрації.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з наступних підстав.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 року №392-/0/81-22-АГ суд зазначає наступне.

За п.1 Указу Президента України Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади від 03.10.1992 року № 493/92 установлено, що з 01.01.1993 нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно п.2 та 3 Указу державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається КМУ. Нормативно-правові акти, зазначені в ст. 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

За п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, що затверджене постановою КМУ від 28.12.1992 року № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Згідно п.15 Положення міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Оскільки наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 року № 392-/0/81-22-АГ містить норми, які зачіпають права громадян - військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, ці накази підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Судом не встановлений факт такої реєстрації, відтак зазначений наказ не може вважатися такими, що набрав чинності та підлягає застосуванню.

Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України 18.03.2016 року № 188, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31 березня 2016 року № 488/28618 (далі Інструкція).

За п. 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України […] за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях […] чи в антитерористичній операції […], інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, положення Інструкції застосовні до спірних правовідносин відповідно до частини 6 статті 7 КАС України.

Порядок виплати збільшеної винагороди за безпосередньо участь у бойових діях регламентований розділом IV Інструкції.

За п. 2 розділу IV Інструкції безпосередня участь у бойових діях визначається у разі: виконання прикордонним підрозділом бойових завдань в умовах безпосереднього взаємного вогневого контакту з противником; ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ).

Згідно п. 3 розділу IV Інструкції встановлено, що безпосередня участь у бойових діях визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження) начальника органу Держприкордонслужби; запису в журналі службово-бойових дій (книзі прикордонної служби) прикордонного підрозділу; рапорту (донесення) начальника (командира) прикордонного підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з числа доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях. До рапорту долучаються підписані начальником органу Держприкордонслужби (командиром підрозділу) списки особового складу конкретних підрозділів, які брали безпосередню участь у бойових діях, із зазначенням посади, військового звання, прізвища та ініціалів, строку участі кожного військовослужбовця, який брав безпосередню участь у бойових діях. Кожен аркуш списків завіряється підписом начальника органу Держприкордонслужби (начальника штабу, командира підрозділу безпосереднього підпорядкування) та гербовою печаткою органу Держприкордонслужби; бойового донесення.

За п. 4 розділу IV Інструкції документи про безпосередню участь у бойових діях подаються начальником органу Держприкордонслужби за підпорядкованістю до органу військового управління (штабу АТО, ООШ).

Орган військового управління (штаб АТО, ООШ) розглядає документи, зазначені в пункті 3 цього розділу, та видає розпорядчий документ (наказ) щодо підтвердження безпосередньої участі у бойових діях із зазначенням кожного військовослужбовця та конкретних днів його участі у бойових діях, за які передбачено збільшення розміру винагороди. (п. 5 розділу IV Інструкції).

На підставі отриманого розпорядчого документа (наказу) органу військового управління (штабу АТО, ООШ) щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях органом Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця (на час участі в бойових діях) видається наказ про збільшення розміру винагороди за дні участі в бойових діях (п. 6 розділу IV Інструкції).

За п. 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Отже, в період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Виплата вказаної винагороди військовослужбовцю, який перебуває у відрядженні, здійснюється за наказом начальника органу Держприкордонслужби за місцем служби такого військовослужбовця.

Підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) охороняють ділянку державного кордону з Російською Федерацією та Республікою Білорусь у межах Чернігівської області (https://dpsu.gov.ua/ua/structure/chastini-centralnogo-pidporyadkuvannya/chernigivskiy-prikordonniy-zagin/).

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), станом на 10 грудня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15 грудня 2022 року № 297) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, деякі територіальні громади Чернігівської області є територіальними громадами, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами), деякі територіальні громади Чернігівської області є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 2 січня 2023 року № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» визначено такі райони ведення бойових дій з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року: Чернігівська, Сумська, Харківська, Луганська, Донецька, Дніпропетровська, Запорізька, Херсонська, Миколаївська, Одеська області та акваторія Чорного та Азовського морів в межах територіальних вод.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 2 лютого 2023 року № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Чернігівська область не визначена районом ведення воєнних (бойових дій) з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року.

За ст. 1 Закону № 1932-ХІІ саме до повноважень Головнокомандувача Збройних Сил України належить визначення території України, на якій впродовж певного часу ведуться та/або можуть вестися воєнні (бойові) дії, - території ведення воєнних (бойових) дій.

За змістом наказів Головнокомандувача Збройних Сил України вбачається включення всієї території Чернігівської області до районів ведення воєнних (бойових) дій до 31 грудня 2022 року включно.

Водночас, сам лише факт безпосереднього перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) не є підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях або заходах та не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

Отже, лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) на ділянці державного кордону з Республікою Білорусь під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ), не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн., яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.

Щодо довідки Військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2023 року № 4506, то колегія суддів зауважує, що вказана довідка не є належним та допустимим доказом для нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу за відсутності документів, передбачених п. 3 розділу IV Інструкції, оскільки підставою для її видачі є бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16 вересня 2022 року, яким визначено залучення виключно підрозділу, в якому проходить службу позивач, а не конкретно самого позивача. Будь-яких доказів залучення саме позивача судом не виявлено, а сторонами не надано.

Судом встановлено та визнається сторонами, що у період з 28.09.2022 року по 20.01.2023 року позивач перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого.

Таким чином, нарахування та виплата Військовою частиною НОМЕР_1 збільшеної додаткової винагороди позивачу за спірний період повинна здіснюватися на підставі наданих 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого документів, підтверджуючих безпосередню участь позивача у бойових діях або відповідних заходах.

На підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах у період з 28.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року та з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року надані рапорти начальника відділу прикордонної служби № 2 Володимира Вальчука від 1 листопада 2022 року, від 1 грудня 2022 року та від 1 лютого 2023 року. Однак, в листах про направлення даних рапортів до Військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення в межах компетенції зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 Наказу № 392-АГ відсутня.

З пояснень Військової частини НОМЕР_2 вбачається, що бойові накази (розпорядження) видавалися стосовно підрозділу, в якому проходить службу ОСОБА_2 , а не стосовно самого військовослужбовця, дані накази (розпорядження) надати не є можливим, оскільки вони мають гриф з обмеженим доступом «Таємно».

Щодо доводів апелянта, що для виплати додаткової винагороди відповідно п. 1 Постанови № 168 не є обов`язковою виключно безпосередня участь у бойових діях, апеляційний суд зазначає, що зазначеною нормою чітко визначено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Отже, апелянт невірно тлумачить зміст зазначеної норми.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

При цьому, суд першої інстанції застосував норми наказів Адміністрації Держприкордонслужби № 392-АГ та № 628-АГ до спірних правовідносин, які не підлягають застосуванню через відсутність державної реєстрації та не застосував положення Інструкції № 188, якими врегулювано спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу по суті позовних вимог, однак порушив норми матеріального права, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині щодо застосування норм матеріального права.

Щодо судових витрат.

За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи відмову у задоволені позову, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2023 року у справі № 360/378/23 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - змінити в мотивувальній частині щодо застосування норм права.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 4 грудня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв