Справа № 520/26236/23
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 грудня 2023 р. справа № 520/26236/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 1, п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з отриманням поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн., відповідно до пункту 1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини із 31.10.2022 по 11.11.2022, 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 27.10.2022 під час виконання завдань за призначенням в районі населеного пункту М`ясожарівка Сватівського району Луганської області ОСОБА_1 самовільно залишив поле бою (дезертував). Результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини старшим солдатом ОСОБА_1 були затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27.10.2022 за №2819. ОСОБА_1 повернувся до військової частини 15.11.2022 та наказом командира №308 допущений до виконання службових обов`язків. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 не був включений в рапорт на виплату додаткової винагороди за жовтень та листопад 2022 року. Щодо додаткової винагороди за період лікування у грудні 2022 - квітні 2023 року відповідач зазначає, що Факт отримання поранення у листопаді-грудні 2022, січні-квітні 2023 року (контузії, травми, каліцтва) позивачем штатною військово-лікарською комісією не встановлений, як того вимагає формулювання Постанови №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", а також, не втановлено тяжкість поранення відповідно до вимог наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007. Таким чином, підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за час лікування з 31.10.2022-11.11.2022, 17.12.2022-24.12.2022, 31.12.2022-14.01.2023, 18.03.2023-22.03.2023, 23.03.2023-01.04.2023, 01.04.2023-21.04.2023, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно довідки №27/1035, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , військовослужбовець ОСОБА_1 16.06.2022 отримав поранення за наступних обставин: 16.06.2022 близько 11 години 40 хвилин під час виконання бойового завдання в складі підрозділу в районі населеного пункту Дементіївка Харківської області, в ході бойового зіткнення на позиціях ротного опорного пункту з підрозділами збройних сил російської федерації. Травмування отримане під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройній агресії Російської Федерації проти України, в зоні ведення бойових дій.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27.10.2022 №289 (по стройовій частині), ОСОБА_1 , старший оператор 1 протитанкового відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону, знятий з усіх видів грошового забезпечення з 27.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2022 №308 (по стройовій частині), ОСОБА_1 у зв`язку з його добровільним поверненням до частини після її самовільного залишення, зараховано на всі види забезпечення та поновлено виплату грошового забезпечення з 15.11.2022.

Відповідно до Виписки №4487 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 31.10.2022 по 11.11.2022.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15870 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 17.12.2022 по 24.12.2022.

Відповідно до Виписки №1412 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 31.12.2022 по 14.01.2023.

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4240 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.03.2023 по 22.03.2023.

У період з 23.03.2023 по 01.04.2023 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Медичному реабілітаційному центрі «Миргород», що підтверджується Випискою №729 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1502 ОСОБА_1 лікувався у стаціонарі з 11.04.2023 по 21.04.2023.

З наданих військовою частиною витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.11.2022 №2986 та від 05.12.2022 №3653, а також відомостей, що є додатками до цих наказів, вбачається, що ОСОБА_1 за жовтень та листопад 2022 року не виплачена додаткова винагорода у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. Підстава: наказ №2819 від 27.10.2022.

Згідно витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.01.2023 №60, від 05.02.2023 №749, від 05.03.2023 №1272, від 05.04.2023 №1897, від 05.04.2023 №2572 та відомостей, що є додатками до цих наказів, ОСОБА_1 за період грудень 2022 року - квітень 2023 року виплачена додаткова винагорода у наступних розмірах:

- за період з 01.12.2022 по 15.12.2022 - 100 000,00 грн.;

- за період з 16.12.2022 по 31.12.2023 - 30 000,00 грн.;

- за період з 01.01.2023 по 15.01.2023 - 30 000,00 грн.;

- за період з 16.01.2023 по 31.01.2023 - 30 000,00 грн.;

- за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 - 100 000,00 грн.;

- за період з 01.03.2023 по 17.03.2023 - 30 000,00 грн.;

- за період з 03.04.2023 по 10.04.20203 та з 23.04.2023 по 30.04.2023 - 30 000,00 грн.

Разом із тим, позивач вважає, що за період його перебування на лікуванні у періоди з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023, військова частина повинна була виплатити додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн.

Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом від 06.06.2023 щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за вищевказані періоди з урахуванням 100 000,00 грн.

Відповідач у відповідь на адвокатський запит направив на адресу представника позивача Довідку про виплату грошового забезпечення позивачу, а також витяги з наказів стосовно позивача.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168, а саме додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за період перебування позивача на лікуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п. 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом «в» пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Потребує»: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо».

Згідно пункту 2-1 Постановою KM України №168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Зазначений пункт введений в дію Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07 липня 2022 року, якою визначено, що вона застосовується, з 24 лютого 2022 року.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди та на виконання Постанови KMУ №168 Міністром оборони України направлено телеграму №248/1298 від 25.03.2022 (далі - Телеграма №248/1298).

Пунктом 6 Телеграми №248/1298 встановлено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Окрім того, пунктом 1 Постанови KM України №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п. 8 Телеграми №248/1298 у період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали травми, пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 гри, за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Тобто, зазначені правові норми в оспорювані позивачем періоди передбачали диференційований підхід щодо розміру нарахування додаткової винагороди передбаченої Постановою KM України №168, відповідно до якого:

- 30 000 гривень виплачувалась щомісячно;

- Збільшено до 100 000 гривень тільки тим, що брали безпосередню участь бойових діях або забезпечення здійснення заходів, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- Збільшено до 100 000 гривень особам, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

А згідно із приписами п. 2-1 Постанови КМУ №168 у редакції Постанови КМУ №793 від 07.07.2022, встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбачені цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, виходячи з наведених вимог п. 2-1 Постанови КМУ №168, з 01.06.2022 порядок та умови виплати вказаної додаткової винагороди врегульовані Окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення).

Згідно до п. 7 Окремого доручення, передбачено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку 5).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 грн. за час цієї відпустки.

Підготовку проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, покладено на підрозділи, що відповідають за облік особового складу згідно до приписів п. 10 Окремого доручення.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів свідчить про те, що Президент України доручив Кабінету Міністрів України запровадити відповідні заходи правового режиму воєнного стану в України та забезпечити їх фінансування, а відтак, умовами призначення додаткової винагороди у порядку Постанови КМУ №168, є одночасна сукупність таких обставин, як належність особи до, зокрема, військовослужбовців та видання командиром (начальником) військової частини наказу щодо виплати такої додаткової винагороди, який безпосередньо підтверджує факт участі особи у відповідних заходах (участі у бойових діях під час захисту Батьківщини).

При цьому, у разі перебування такого військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення (ступінь важкості визначається медичним висновком ВЛК), підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка, визначена додатком 5 до Положення від 14.08.2008 №402.

Позивач перебував на лікуванні у лікарняних закладах з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023.

При цьому доказів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, матеріали справи не містять.

Як вже зазначалось, Постановою КМУ №168 визначено що, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Як уже зазначалося вище, у разі перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, у відпустці за станом здоров`я саме для лікування важкого поранення, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення №402, а також медичний висновок ВЛК про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин про виплату винагороди у розмірі 100000 грн., а повноваження щодо підготовки таких проектів наказів покладені на підрозділи, що відповідають за облік особового складу (п. 7, п. 10 Окремого доручення).

Як встановлено судом, відповідні довідки та медичні висновки видаються керівниками ВКЛ за наслідками лікування у закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за відповідний період лікування саме військовослужбовцю (позивачеві).

В той же час, судом встановлено, що у відповідності до приписів п. 10 Окремого доручення, підготовка проектів наказів про виплату військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, у відповідача здійснюється на підставі документів, що підтверджують факт лікування такого військовослужбовця саме через поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини (а не через інший розлад здоров`я), які подаються таким військовослужбовцем після проходження лікування до стройової частини штабу військової частини.

Проте, із матеріалів справи судом не вбачається, що до моменту подання позову позивач відповідних документів, що підтверджують факти його лікування у закладах охорони здоров`я після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (не будь-якого іншого розладу здоров`я) з урахуванням вимог п. 7 Окремого доручення (надання довідок за формою 5) до військової частини НОМЕР_2 особисто не надавав, поштою не надсилав (таких доказів позивачем суду не надано).

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, ч. 1 вказаної статті встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, позивачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачеві додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. передбаченої Постановою КМУ №168 за спірний період, з урахуванням аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства та обставин, встановлених судом під час судового розгляду справи.

При цьому, є безпідставними аргументи позивача про те, що факт його лікування після поранення, підтверджено копією довідки від 15.07.2022 №27/1035 та виписками з медичної карти амбулаторного хворого, оскільки вказані документи не можуть бути належним доказом проходження лікування позивача після поранення 16.06.2022, пов`язаного із захистом Батьківщини, у спірний період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року, у розумінні ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такої інформації не містить.

Окрім того, у жовтні - листопаді 2022 року позивач самовільно залишив військову частину.

Відповідно до вимог п. 2-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в редакції від 18.10.2022, чинній на листопад 2022 року, встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до п. 10 вимоги Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Враховуючи викладене, суд вважає, що не включення військовою частиною ОСОБА_1 в рапорт на виплату додаткової винагороди за жовтень та листопад 2022 року є правомірним за вищевказаними обставинами.

Суд звертає увагу, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2023 №325 (з основної діяльності) "Про результати проведення службового розслідування", ОСОБА_1 знову самовільно залишив місце служби з 22.09.2023 по теперішній час.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від 06.09.2005; п. 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від 18.07.2006; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від 10.02.2010; п. 58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п. 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 гривень за період з 31.10.2022 по 11.11.2022, з 17.12.2022 по 24.12.2022, з 31.12.2022 по 14.01.2023, з 18.03.2023 по 22.03.2023, з 23.03.2023 по 01.04.2023, з 11.04.2023 по 21.04.2023, а отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.