Справа № 440/14262/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/14262/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з неврахуванням періодів роботи в колгоспі «Жовтень» з 15.03.1989 по 31.12.1997 та 01.01.2000 по 30.03.2000 та період роботи в СФГ «Світанок» з 21.03.2000 по 20.06.2002 до страхового стажу;

- скасування рішення начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.08.2023 №59 щодо відмови у призначенні пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію з дати звернення з заявою.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.08.2023 №59 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком, оскільки недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не робітника, а отже не може впливати на його особисті права. Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Ухвалою суду від 02.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

18.10.2023 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №440/14262/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою суду від 21.11.2023 виправлено описку в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі №440/14262/23 шляхом включення до вступної, описової та резолютивної частини ухвали другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, у визначений судом строк такого відзиву до суду не подав.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

18.08.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Закарпатській області.

25.08.2023 за результатами розгляду заяви ГУПФУ в Закарпатській області прийнято рішення №59 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. За змістом вказаного рішення вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж 30 років, страховий стаж заявника становить 26 років 1 місяць 10 днів. За даними документами згідно трудової книжки НОМЕР_1 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи в СФГ Світанок з 21.03.2000 по 20.06.2002, оскільки на титульній сторінці вказане прізвище ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 (рос. мовою). Також, не зараховано, згідно довідки № 225/04-06 від 04.08.2023, період роботи з 15.03.1989 по 31.12.1997 та з 01.01.2000 по 30.03.2000 в колгоспі Жовтень, оскільки в книгах обліку розрахунків оплати праці значиться ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним Тирловий.

Вважаючи вказане рішення щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та неврахуванні стажу за періоди роботи з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

В силу пункту 2 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами першою, другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами статті 26 Закону №1058-VІ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У силу пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для неврахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 21.03.2000 по 20.06.20022, 15.03.1989 по 31.12.1997 та з 01.01.2000 по 30.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці слугували твердження про те, що на титульній сторінці трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 вказане прізвище ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 (рос. мовою), а також те, що згідно довідки №225/04-06 від 04.08.2023 в книгах обліку розрахунків оплати праці в колгоспі Жовтень, СФГ Світанок значиться ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним Тирловий

У матеріалах справи маються копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 та трудової книжки НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд зауважує, що на зворотному аркуші трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 вказане прізвище ОСОБА_3 (рос. мовою).

Розбіжності виникли в результаті перекладу з української на російську та з російської на українську мову, зокрема літери "и" - "ы". В графі "С записями в трудовой книжке ознакомлен" українською мовою зазначено " ОСОБА_1 ".

На зворотному аркуші трудової книжки НОМЕР_2 вказане прізвище ОСОБА_3 (рос. мовою).

На переконання суду, у спірному випадку відсутні будь-які сумніви щодо того, що трудові книжки НОМЕР_3 , належить саме ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Абзацом 3 пункту 5 Постанови №656 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника. Відомості про працівника завіряються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд доходить висновку про те, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах, а саме, у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, у постанові від 11.07.2019 у справі №683/737/17 та у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Крім того, ГУПФУ в Полтавській області надано до відзиву на позовну заяву копію рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.10.2023 у справі №538/1869/23, яким встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , правовстановлюючого документу - трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 . від 24.12.1985 року, виданої на ім"я ОСОБА_5 .

Відповідно до Архівної довідки Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області від 04.08.2023 року № 225/04-06, у книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам колгоспу «Жовтень» с. Нижня Будаківка Лохвицького району Полтавської області значиться в тракторній бригаді гр.. ОСОБА_1 і зазначена кількість відпрацьованих л/днів за 1989-2000 роки. Також зазначено, що вкнигах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам «Жовтень» с. Нижня Будаківка Лохвицького району Полтавської області значиться: 1989-1997 р. - ОСОБА_4 ; 1998-1997 р. - ОСОБА_1 ; 2000 р. - ОСОБА_4 .

Зі змісту трудової книжки позивача НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 :

- 15.03.1989 прийнятий в колгосп «Жовтень» трактористом;

- 20.03.2000 звільнений в зв`язку з переводом до СФГ «Світанок», згідно рішення зборів уповноважених;

- 21.03.2000 прийнятий на роботу механізатором в СФГ «Світанок» по трудовому договору;

- 20.06.2022 звільнений з роботи за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП.

Таким чином, факт роботи позивача з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 у колгоспі "Жовтень" та СФГ "Світанок" підтверджено належним чином оформленою трудовою книжкою НОМЕР_1 .

За викладених обставин, суд вважає безпідставним та неправомірним не врахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи останнього з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 з підстав допущення роботодавцями недоліків при оформленні відповідних записів у трудовій книжці ОСОБА_1 та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам колгоспу «Жовтень», оскільки відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника.

Крім того, суд також зауважує, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

У спірному випадку пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити та зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи останнього з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

За викладених обставин, на переконання суду, приймаючи рішення від 25.08.2023 №59 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області діяло протиправно.

Відтак, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 25.08.2023 №59.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 18.08.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії позивачу на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як визначеного суб`єкта призначення.

Таким чином, з метою належного захисту порушених прав позивача суд вважає за доцільне вийти за межі вказаної частини позовних вимог та задовольнити їх також шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи останнього з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.12.1985.

Що стосується позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з неврахуванням періодів роботи в колгоспі «Жовтень» з 15.03.1989 по 31.12.1997 та 01.01.2000 по 30.03.2000 та період роботи в СФГ «Світанок» з 21.03.2000 по 20.06.2002 до страхового стажу протиправними, то вони не підлягають задоволенню з огляду на те, що правові наслідки для позивача створює саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 25.08.2023 №59 про відмову у призначенні пенсії як рішення суб`єкта владних повноважень, правова оцінка якому надана судом вище, інших неправомірних дій, які б створювали правові наслідки для позивача або мали вплив на права, обов`язки та інтереси позивача позивачем не наведено, а судом не виявлено.

Одночасно суд зауважує, що ГУПФУ в Полтавській області заява позивача від 18.08.2023 про призначення пенсії за віком по суті не розглядалася, будь які дії чи рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ГУПФУ в Полтавській області невчинялися та не приймалися.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з пенсію за віком з дати звернення із заявою, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на їх передчасність, оскільки пенсійним органом наразі ще не здійснено зарахування гр. ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.12.1985.

Крім того, як зазначалося вище, розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 18.08.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. А тому обов`язок щодо вирішення питання призначення чи відмови у призначенні позивачу пенсії за віком покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як визначеного суб`єкта призначення.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (с. Бодаква, Лохвицький район, Полтавська область, 37260, рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувіати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.08.2023 №59 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи останнього з 15.03.1989 по 31.12.1997, з 01.01.2000 по 30.03.2000 та з 21.03.2000 по 20.06.2002 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.12.1985.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва