Справа № 160/7274/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/7274/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року в адміністративній справі №160/7274/23 (головуючий суддя першої інстанції Верба І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.04.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №243 від 06.11.2022 року Військової частини НОМЕР_1 про виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити його на посаді, яку займав до переміщення Військової частини НОМЕР_1 з 06.11.2022 року;

- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення його на посаді, яку займав до переміщення у Військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ є протиправним та наявні підстави для поновлення його на посаді, яку він займав до переміщення. Позивач зазначає, що 25.10.2022 року отримав усні накази, за якими: військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилети і шоломи); у всіх військовослужбовців, що зазначені нижче, за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як повідомили, до стройової служби з невідомих підстав; військовослужбовці мали завантажитися 06.11.2022 року з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супровідом ЗНШ ОСОБА_2 для вибуття до навчань на військовий навчальний полігон. При особистій явці до місця розташування КСП та штабу ВЧ НОМЕР_1 , позивачу було повідомлено, що він виключений зі списків ВЧ НОМЕР_1 , на запит 28.03.2023 року надані копії витягів з наказу по стройовій частині ВЧ НОМЕР_1 від 06.11.2022 року №243. Позивач вважає, що не міг реалізувати свої права на подання зауважень, клопотань, уточнень, оскарження; протиправно був позбавлений можливості на продовження служби за посадою і до виконання бойових завдань у складі цього підрозділу; позбавлений можливості для просування по службі в підрозділі, розуміння строку перебування на посаді та у військовому званні, від котрих залежить грошове забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 01 серпня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав військовий квиток серії НОМЕР_2 виданий 22.07.2022 року, згідно якого:

- запис 9: 05.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України;

- запис 17: проходження військової служби:

-- НОМЕР_3 , ст.стрілець, дата зарахування 05.03.2022 року наказ № 6/2;

-- НОМЕР_1 , дата зарахування 01.07.2022 року, дата виключення зі списків 06.11.2022 року, наказ № 243;

-- НОМЕР_4 , водій, дата зарахування 08.11.2022 року, наказ № 154 рс (а.с. 39-40).

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 року №455-PC (по особовому складу), прийнятого відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року № 168/дск, наказано нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу ВЧ НОМЕР_1 увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командувача ВЧ НОМЕР_4 , у тому числі за порядком номером 126 старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки.

Пунктом 129 наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 року №243 старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», вирішено:

- вважати таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України;

- з 06.11.2022 року виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року;

- щорічна основна відпустка за 2022 рік станом на 06.11.2022 року становить 20 календарних днів. Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік не отримував;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, за 2022 рік не отримував;

- вислуга років у ЗСУ станом на 06.11.2022 року становить: 00 років 08 місяців 02 днів;

- виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 з 01 гривень за період по 06 листопада 2022 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168;

- військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались;

- житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. На квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 не перебував;

- підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 року №455-PC. (а.с. 75)

Пунктом 136 наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98:

- старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командира ВЧ НОМЕР_4 від 08.11.2022 року №54-PC на посаду водія 3 гранатометного відділення гранатометного взводу механізованого батальйону, який прибув із військової частини НОМЕР_1 з 08.11.2022 року зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою:

- встановити оклад за посадою 2820 гривень на місяць;

- виплачувати надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років;

- розмір щомісячної премії з вислугою років до одного року встановити 277%.

Військовослужбовцями, зокрема і позивачем, складені та направлені засобами поштового зв`язку колективні звернення до МО України від 12.02.2023 року, командуванню ВЧ НОМЕР_4 від 13.02.2023 року, командуванню Сит ТрО ВЧ НОМЕР_5 від 24.02.2023 року, в яких зазначено про здачу зброї та засобів захисту, вилучення військових квитків для вибуття до навчань і залагоджень на військовий навчальний полігон, повідомлення 08.01.2023 року усним наказом про вибуття з місця розташування, втрату комунікацій, зв`язку та управління з вищестоящими командирами, незрозумілість порядку подальшої служби, процедури і строків складання супровідних документів для вибуття до ВЧ НОМЕР_6 або в інші місця, прохання пояснити наявність правовідносин між військовослужбовцями та ВЧ НОМЕР_4 (а.с. 45-52, 54-62).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 23.03.2023 року №29, відповідно абзацу восьмого пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року № 745/32197 (самовільне залишення частини) призупинено виплату грошового забезпечення з 23.03.2023 року нижчепойменованих військовослужбовців, у тому числі за порядковим номером 7 старшому солдату ОСОБА_1 .

28.03.2023 року позивач подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про доведення 28.03.2023 заявнику вперше та надання екземпляру витягу з наказу від 06.11.2022 року №243, заявник просив вжити заходів для недопущення виконання наказу.

28.03.2023 року військовослужбовцями, у тому числі позивачем, складено акт про отримання документів, згідно якого витяги з наказу від 06.11.2022 року №243 та довідки отримані 28.03.2023 року під підпис.

Листом від 19.04.2023 року №42/493 ВЧ НОМЕР_1 повідомила ВЧ НОМЕР_4 , у відповідь на запит вх. №1553 від 22.03.2023 року, що наприкінці березня 2023 року до місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 з`явились 34 військовослужбовця, у тому числі старший солдат ОСОБА_1 . Зазначені особи не проходять службу та не є в списках ВЧ НОМЕР_1 . Після прибуття вони повідомили, що на цей час не мають зв`язку з командуванням ВЧ НОМЕР_4 , не розуміють свого правового статусу, як військовослужбовці, не прийняті до штату військових частин, в зв`язку з чим прибули до місця дислокації останнього відомого їм місця проходження служби. В зв`язку з наведеним просив терміново, але не пізніше 30.04.2023 року, повідомити ВЧ НОМЕР_1 про дійсний юридичний стан військовослужбовців, яких було переведено до ВЧ НОМЕР_4 згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України.

Військова частина НОМЕР_4 листом від 02.05.2023 року №1781/6338, на запит №42/493 від 19.04.2023 року ВЧ НОМЕР_1 , повідомила, що зазначені у запиті військовослужбовці зараховані до списків особового складу ВЧ НОМЕР_4 , стосовно військовослужбовців, у тому числі старшого солдата ОСОБА_1 , встановлено факт самовільного залишення ними військової частини та направлено повідомлення до ДБР про скоєння правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Не погодившись з наказом відповідача про виключення зі списків особового складу, позивач оскаржив такий наказ до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки наказ по особовому складу про увільнення позивача від займаної посади у ВЧ НОМЕР_1 та зарахування його у розпорядження командувача ВЧ НОМЕР_4 прийнято Головнокомандувачем Збройних Сил України, з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призивом під час воєнного стану, відсутні підстави для визнання протиправним оскаржуваного наказу, а незгода позивача з порядком оголошення оскаржуваного наказу не є підставою для його скасування.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, згідно частини першої статті 2 Закону №2232-XII.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною тринадцятою статті 6 Закону №2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1992 року №2011-ХІІ (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ) визначено, що у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду; у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 81 розділу IV «Призначення на посади та звільнення з посад» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153/2008), призначення на посади здійснюється зокрема щодо: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Пунктом 109 Положення №1153/2008 визначено, що вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.

Згідно з абзацом третім, четвертим пункту 110 Положення №1153/2008 переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.

Пунктом 112 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Абзацом другим пункту 257 Положення №1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ по стройовій частині прийнятий на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України по особовому складу №455-PC від 03.10.2022 року, з урахуванням директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск, та з урахуванням особливостей під час воєнного стану.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 05.03.2022 року призвано у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» та з 05.03.2022 року зараховано до особового складу ВЧ НОМЕР_1 .

03.10.2022 року Головнокомандувачем Збройних Сил України генералом Валерієм Залужним прийнято наказ №455-PC по особовому складу, яким відповідно пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск позивача увільнено від займаної посади у ВЧ НОМЕР_1 і зараховано у розпорядження командувача ВЧ НОМЕР_4 .

Отже, саме вказаний наказ Головнокомандувача ЗСУ від 03.10.2022 року № 455-PC по особовому складу став підставою для прийняття оскаржуваного наказу №243 від 06.11.2022 року по стройовій частині.

Наказ Головнокомандувача ЗСУ від 03.10.2022 року №455-PC по особовому складу позивачем у будь-якому порядку не оскаржено.

Як зазначалося вище, згідно з абзацом другим пункту 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі про неможливість виключення його зі списків особового складу у зв`язку з не встановленням наявності підстав, що виключають його переміщення у випадках, визначених пунктом 112 цього Положення, колегія суддів до уваги не приймає та зазначає, що позивач не вказує жодну конкретну підставу, передбачену зазначеним пунктом Положення, яка б визначала неправомірність його переміщення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нака ВЧ НОМЕР_1 №243 від 06.11.2022 року по стройовій частині про вибуття позивача з ВЧ НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ ЗСУ прийнято на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 року №455-РС, з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призивом під час воєнного стану, тобто у відповідності до чинних нормативно-правових актів.

Крім того, скаржник зазначає, що відповідачем порушено порядок оголошення (доведення до відома) спірного наказу, оскільки позивач міг скористатися своїм правом на подання зауважень, клопотань, уточнень, оскарження цього наказу.

Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки незгода позивача з порядком оголошення оскаржуваного наказу, не є підставою для його скасування, як правильно і зазначив суд першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що відповідач, при винесенні спірного наказу №243 від 06.11.2022 року, діяв правомірно та в межах визначених чинним законодавством повноважень.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року в адміністративній справі №160/7274/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року в адміністративній справі №160/7274/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко