Справа № 580/5086/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Справа № 580/5086/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Бочкова О.М.(згідно з ордером),

представника відповідача Марціса Б.С. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду правилами спрощеного провадження заяву Міністерства оборони України про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.10.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом від 03.02.2022 №18 щодо відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги;

зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач прийняв оскаржуване рішення у зв`язку з тим, що групу інвалідності позивачу змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. Отже, відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що спірне рішення не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки він не використав своє право на отримання вказаної допомоги. Тому звернувся до суду. Посилався на висновки Верховного суду у постанові від 13.04.2022 у справі №240/12378/19.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26.11.2020 частково задоволено заяву позивача (вх.№32508/20) про витребування документів. Зобов`язано відповідачів надати за наявності суду засвідчену копію рішення про відмову позивачу виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив. Всі подані сторонами документи долучені до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд розглянув справу без виклику сторін у письмовому провадженні.

26 грудня 2022 року суд постановив рішення, яким задовольнив позовні вимоги повністю. Після апеляційного та касаційного перегляду набрало законної сили 01.03.2023.

21.04.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача (вх.№ 15539/23) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (далі - Заява), якою просив переглянути рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі №580/5086/22 за нововиявленими обставинами та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що наявні обставини для перегляду судового рішення відповідно до п.1 ч.2 ст.361 КАС України. Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №760/8809/17, від 11.04.2018 у справі №760/1397/17, від 14.08.2020 у справі №711/2702/17, від 16.04.2019 у справі №822/975/18, від 02.03.2023 у справі №580/2611/19 згідно з п.7 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. Звертався запитом до Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації про надання інформації щодо отримання позивачем одноразової грошової допомоги (компенсації) за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи чи у зв`язку із проходженням служби (виконання трудових обов`язків). Листом від 21.03.2023 Управління праці повідомило, що позивач у липні 2009 року отримав одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 №836, а 22.03.2023 позивач повернув вказану допомогу. Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 03.08.2021 у справі № 480/4365/20 дія Закону №5040, що набрав чинності з 01.01.2014, не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства. Вважає, що позивач скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги. Тому не погоджується з прийнятим судовим рішенням.

Ухвалою від 26 квітня 2023 року суд повернув без розгляду Заяву. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 вказану вище ухвалу суду скасовано, а справу №580/5086/22 направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вказана справа передана для продовження розгляду судді Бабич А.М. Ухвалою від 03 липня 2023 року суд прийняв адміністративну справу №580/5086/22 до свого провадження, залишив без руху Заяву відповідача та надав йому строк 5 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків Заяви.

10.07.2023 та 11.07.2023 від відповідача до суду надійшли ідентичні заяви (електронно - вх. №27860/23 та письмово вх. №28416/23 відповідно), в яких просив переглянути рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 за нововиявленими обставинами, які вказані у Заяві та за результатом відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що позивач отримував у липні 2009 року одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради від 21.03.2023. Вважає, що позивач скористався своїм правом на отримання грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши у провадженні за нововиявленими обставинами Заяву по суті, 21 липня 2023 року ухвалою суд відмовив у її задоволенні, залишивши рішення суду від 26.12.2022 в силі. Відповідач її оскаржив у апеляційному порядку. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 вказану ухвалу суду скасовано, а справу №580/5086/22 направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Справа передана для продовження розгляду судді Бабич А.М.

Ухвалою від 01 листопада 2023 року суд прийняв адміністративну справу №580/5086/22 до свого провадження та продовжив розгляд Заяви відповідача за нововиявленими обставинами, вирішив здійснити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначив відкрите судове засідання.

07 листопада 2023 року ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання (вх. від 03.11.2023 № 47960/23) відповідача про участь його представника у відкритих судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. З аналогічних підстав ухвалою від 14 листопада 2023 року відмовив у задоволенні клопотання (вх. від 13.11.2023 № 49543/23) відповідача. 20 листопада 2023 року суд постановив ухвалу про задоволення такого способу участі представника відповідача через інший адміністративний суд.

У відкритому судовому засіданні 30.11.2023 представник відповідача підтримав свої заяви та просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник позивача заперечував, мотивуючі тим, що вказані відповідачем обставини повинні були перевірятися під час розгляду заяви позивача про отримання спірної допомоги до дати його звернення до суду позовною заявою, а надання відомостей не є нововиявленими обставинами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог відповідача з огляду на таке.

Розглядаючи в загальному порядку позовну заяву суд установив факти проходження позивачем з 1981 року військової служби згідно з військовим квитком та послужним списком. З 1989 року до 1994 року позивач проходив військову службу у військовій частині, дислокація якої знаходилась у 30-ти кілометровій зоні навколо Чорнобильської АЕС, особовий склад частини, в т.ч. позивач залучався до ліквідації наслідків аварії на атомній електростанції. Наказом Командувача Південь від 18.05.2004 №59-п позивача звільнено із Збройних сил України та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.07.2004 №117 виключено зі списків особового складу частини та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд також установив проходження позивачем огляду МСЕК та отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: 13.07.2009 Спеціалізованою радіологічною МСЕК Комунального закладу Черкаський обласний центр МСЕК з 08.07.2009 встановлена ІІІ група інвалідності (довідка серії ЧЕР №007534), а 18.07.2012 -повторно ІІІ групу інвалідності (довідка серії ААА №922497), 15.12.2021 Черкаською обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією №1 встановлена ІІ група інвалідності (довідка серії 12 ААВ №358096).

Посвідченням від 10.01.2022 серії Є №078747 підтверджується, що позивач є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

У січні 2022 року позивач звернувся до відповідача заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності, пов`язаної із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До заяви додав копії: паспорта та РНОКПП, довідку з банку з платіжними реквізитами, копії виписок із акту огляду МСЕК, копію витягу з протоколу ЦВЛК, копію військового квитка, копію витягу з наказу про звільнення, копію посвідчення інваліда війни, довідку з Управління праці та соціального захисту населення. У цій довідці зазначено, що позивач такої допомоги не отримував.

Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.02.2022 №18 підтверджується, що комісія розглянула подані позивачем документи та дійшла висновку про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги. Зазначено, що заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597 Про внесення змін до Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.00695 (судове провадження №К/9901/15869/20), від 21.07.2020 №1488/0/58-20, від 24.03.2021 у справі №826/6671/16. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності (далі Спірне рішення).

Тому позивач звернувся в суд позовною заявою.

Урахувавши вказані обставини та чинні норми закону, висновки Верховного Суду у подібній категорії справ, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для повного їх задоволення.

Після вирішення спору судом на користь позивача відповідач для належного представництва своїх інтересів направив запит до Управління праці та соціального захисту населення для з`ясування чи отримував позивач таку допомогу під час первісного встановлення інвалідності. Отримавши лист проте, що у 2009 році позивач її отримав, але повернув, у т.ч. платіжні документи щодо таких обставин, відповідач звернувся в суд зі вказаними вище заявами про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Оскільки з правовою позицією суду першої інстанції, що це нові докази та зміна судової практики не є нововиявленими обставинами для скасування рішення по суті, не погодився суд апеляційної інстанції, стверджуючи в постанові, що вони мають безумовно бути враховані для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи по суті передчасно дійшов висновку про наявність підстав саме повного задоволення позову, що дає підстави скасувати таке рішення та ухвалити нове, про часткове задоволення з таких підстав.

Мотивом повного задоволення позовних вимог судом стало урахування, що відповідач, розглянувши матеріали позивача щодо отримання спірної допомоги, серед яких була довідка, що така допомога не отримувалася раніше, виніс протиправне рішення про відмову. Суд, установивши, що позивач подав повний пакет документів, який дав підстави відповідачу винести рішення по суті його вимог. Підставою спірного рішення відповідач зазначив зміну інвалідності позивача понад дворічний термін, про що були висновки Верховного Суду в рішеннях, на які він послався. Під час судового розгляду справи від такого висновку застосування норм закону Верховний Суд відступив, що урахував суд у цій справі. Зокрема, правове регулювання та застосування судами полягало в наступному.

Відповідно до ст.41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п.б ч.1 ст.162 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону №2011-XII статтею 16-3 (в редакції Закону України від 04.07.2012 № 5040-VI Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців ( далі - Закон №5040-VI).

Відповідно до ч.4 наведеної норми якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З метою реалізації ст.163 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набрав чинності з 24.01.2014 (далі - Порядок №975).

Згідно з підп.1 п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Відповідно до п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям компетентним на те органом відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, введені з 01.01.2014. Тому положення частини четвертої статті 163 Закону №2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) ч.4 ст.163 Закону №2011-XII доповнено абзацом 2 такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, у разі якщо інвалідність особі вперше встановлена до 01.01.2014, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується. Вказана правова позиція зазначена Верховним Судом (далі ВС) у постановах: від 22.08.2019 у справі №806/2180/18, від 30.10.2019 у справі 806/815/16, та від 13.04.2022 у справі №240/12378/19.

Так, ВС в постанові від 13.04.2022 у справі №240/12378/19 щодо подібних правовідносин, проаналізувавши норми Порядку №975, для усунення розбіжностей у тлумаченні пункту 4 статті 163 Закону №2011-XII, дійшов висновку:

…36. Приписами пункту 8 Порядку № 975 врегульовано, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

37. Аналіз наведених норм права дає змогу стверджувати, що наведений дворічний строк застосовується до правовідносин пов`язаних з отриманням одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, за умови якщо у зазначений строк особа з інвалідністю (з втратою працездатності), скориставшись своїм правом на отримання допомоги, набула право на отримання відповідної допомоги у більшому розмірі. Тобто обов`язковою умовою для застосування зазначеної норми (чинної на час виникнення спірних правовідносин і вирішення справи у судах першої та апеляційної інстанцій) є отримання особою грошової допомоги і повторне звернення за отриманням доплати.

38. Поряд з цим, у цій справі спір між сторонами виник не щодо доплати грошової допомоги, а щодо отримання одноразової грошової допомоги вперше.

39. Судами попередніх інстанцій встановлено, та не заперечується відповідачем, що позивач при первинному встановленні ІІІ групи інвалідності не звертався із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, та не отримував ніяких коштів. Доводів щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги взагалі (не через порушення встановлених строків) ані спірне рішення відповідача, ані заперечення, подані відповідачем під час розгляду цієї справи у суді, не містять.

40. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції що позивачем право на отримання одноразової грошової допомоги не використано, тому, ОСОБА_1 має право на отримання вказаної допомоги за результатами огляду МСЕК.

41. Застосування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, є помилковим, оскільки правовідносини у зазначеній справі виникли за інших фактичних обставин..

Отже, ВС відступив від висновків, які викладені раніше ВС, зокрема в постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, на яку посилався відповідач у спірному рішенні.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому для вирішення спору суд застосував вказану позицію Верховного Суду у справі №№240/12378/19 та зазначив, що оскільки вперше ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу встановлено з 08.07.2009, а 07.12.2021 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності без зміни її причин, та відсутні належні, достовірні та достатні докази отримання ним одноразової грошової допомоги раніше, підстави відмови у призначені одноразової грошової допомоги, викладені у спірному рішенні відповідача, щодо порушення строків, встановлених ч.4 ст.163 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975, є не обґрунтованими. Позивач має право на отримання спірної допомоги.

Вказаний висновок про право позивача на отримання допомоги передчасний, оскільки, як встановлено під час провадження за нововиявленими обставинами, відповідна допомога була позивачем отримана вперше. Про ці обставини суд та відповідач дізналися після вирішення спору по суті та такі обставини не з`ясовувалися відповідачем під час розгляду матеріалів позивача у заявленому спорі. Спірне рішення стосувалося розгляду матеріалів, в яких довідка Управління праці та соціального захисту населення вказувала, що такої допомоги позивач не отримував. Дійсність цієї довідки відповідач не перевіряв, прийнявши спірне рішення. На час судового вирішення спору суду не надавалися докази її підробки тощо.Оскільки платіжні документи підтверджують, що така допомога позивачу у 2009 році була виплачена та повернена позивачем і ці факти не враховувалися відповідачем, не вказувалися підставою Спірного рішення, відсутні підстави до часу належного розгляду відповідачем всіх матеріалів позивача щодо виплати (доплати) відповідної суми коштів оцінювати їх судом в контексті наявності чи відсутності права позивача на таку допомогу. Отже, наявні підстави скасувати рішення суду по суті за нововиявленими обставинами.

Зрештою, вказані відповідачем нововиявлені обставини свідчать про неналежний ним розгляд таких матеріалів позивача та не спростовують висновків щодо протиправності спірного рішення відповідача. Адже застосування, як підстави, спливу дворічного строку зміни групи інвалідності не має значення зважаючи на усталену практику Верховного Суду в такій категорії справ застосування вказаних вище норм закону. Тому Спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню. У спірних правовідносинах порушене права позивача не на отримання допомоги, а на належний розгляд його матеріалів щодо її нарахування та виплати. То ж належним способом його відновлення є зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та за результатом прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням мотивів суду в цьому рішенні. Зобов`язувати призначити та виплатити йому одноразову допомогу у вказаному розмірі до часу належного та повного розгляду його матеріалів уповноваженим суб`єктом владних повноважень відсутні достатні правові та фактичні підстави. Тому в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295, 361-369 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково заяви Міністерства оборони України (вх. № 15539/23, №27860/23, №28416/23).

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 скасувати за нововиявленими обставинами та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ), оформлене протоколом від 03.02.2022 №18, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ) повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та за результатом прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням мотивів суду в цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення його повного тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення виготовлене в повному обсязі та підписане 30.11.2023.