Справа № 160/8258/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2023 рокуСправа №160/8258/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через систему «Електронний суд» її представником адвокатом Лисенком Павлом Павловичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.09.1980 до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім. Ульянова з 06.07.1983 до 11.08.1984 та період роботи на Борщівському тютюново-ферментаційному заводі з 16.10.1989 до 12.12.1995;
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 87 від 11.02.2023, подану через особистий кабінет на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням у справі.
Ухвалою від 25.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначила, зокрема, що в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідачем-2 було вказано її страховий стаж 7 років 5 місяців 26 днів, тоді як у відзиві зазначено страховий стаж 27 років 5 місяців 26 днів. У позивача відсутня трудова книжка колгоспника, а формою наявної у неї трудової книжки не передбачено внесення записів про вихододні. Період роботи позивача у колгоспі ім. В. Ульянова з 06.07.1983 до 11.08.1984 відповідачем-2 не спростовано.
У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який надійшов через систему «Електронний суд», відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2023 до 31.12.2023 не менше 30 років. Згідно з доданими до заяви про призначення пенсії документами та даними Реєстру застрахованих осіб загальний страховий стаж позивача становить 27 років 05 місяців 26 днів. Для підтвердження періоду роботи у колгоспі ім. В. Ульянова позивачу необхідно було надати довідку, яка підтверджує факт трудової участі в колгоспі із зазначенням часу роботи за фактичною тривалістю. Відсутність відомостей про дату і номер документа (наказу), на підставі якого внесено запис про звільнення позивача з Борщівського тютюново-ферментаційного заводу, суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначила, що у зв`язку із ненаданням відповідачем-1 доказів отримання ним ухвали про відкриття провадження у справі, немає можливості встановити дотримання ним строку подання відзиву. Крім того, вважає, що до відзивів відповідачів не додано документів на підтвердження повноважень осіб, якими їх підписано. Вказала, що записи про її роботу в колгоспі було внесено до її трудової книжки після записів про її роботу у школі та навчання у технікумі, які передували її роботі в колгоспі. Зауважила, що територіальні управління Пенсійного фонду України мають право запитувати та отримувати відомості, необхідні для виконання покладених на них завдань, а не покладати такий обов`язок на позивача.
Суд зазначає, що копію ухвали від 25.04.2023 було доставлено до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 26.04.2023 о 20:20 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
На підтвердження повноважень Коки Т.В., якою підписано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, до нього було додано копію довіреності, виданої начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Тараторіним В.Н. за вих. № 3459/08-16 від 26.12.2022.
Станом на час розгляду справи заперечень до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через особистий кабінет на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України 11.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії було додано такі документи (сканкопії): паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, свідоцтво про укладення шлюбу, диплом про свідоцтво про народження, довідка про відкритий банківський рахунок та витяг з Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 06 від 17.02.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . У рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці становить 7 років 5 місяців 26 днів, до страхового стажу не зараховано згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.09.1980 періоди роботи: з 06.07.1983 до 11.08.1994 у зв`язку з відсутністю даних про вихододні у колгоспі імені ОСОБА_3 , з 16.10.1989 до 12.12.1995 у зв`язку з відсутністю даних про наказ і дату при звільненні. У призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Не погодившись з рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) до її страхового стажу зараховано такі періоди: 01.09.1980-29.06.1983, 11.05.1985-21.12.1986 (догляд за дитиною до трьох років), 22.12.1986-14.07.1987, 15.07.1987-18.08.1997, 19.08.1987-10.05.1988 (догляд за дитиною до трьох років), 11.10.1988-21.06.1989, 16.01.2001-31.12.2003, 01.01.2005-30.09.2008, 01.10.2008-31.12.2022. Страховий стаж становить 27 років 5 місяців 26 днів. Не зараховано до страхового стажу спірні періоди: 06.07.1983-11.08.1984 та 16.10.1989-12.12.1995.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 06.09.1980, містить, зокрема, такі записи:

запис № 1: 01.09.1980 прийнята старшою піонервожатою денної школи до Вищеверещаківської середньої школи Олександрівського району Кіровоградської області (наказ № 94 від 02.09.1980);

запис № 2: 20.08.1981 звільнена з посади старшої піонервожатої у зв`язку з вступом на навчання (наказ № 80 від 13.08.1981);

запис № 3: 24.08.1981 зарахована до числа учнів Чигиринського сільськогосподарського технікуму бухгалтерського обліку (наказ № 134 від 24.08.1981);

запис № 4: 30.06.1983 відрахована у зв`язку із закінченням технікуму (наказ № 101 від 30.06.1983);

запис № 5: 06.07.1983 прийнята до колгоспу ім. В. Ульянова на посаду економіста з оплати праці (протокол № 8 від 06.07.1983);

запис № 6: 11.08.1984 виключена з членів колгоспу ім. В. Ульянова згідно з поданою заявою (протокол № 11 від 11.08.1984);

запис № 13: 16.10.1989 прийнята ваговиком сезонно на Борщівський тютюново-ферментаційний завод (наказ № 133-к від 16.10.1989);

запис № 14: 03.01.1990 зарахована на постійну роботу ваговиком (наказ № 4-к від 03.01.1990);

запис № 15: 12.12.1995 звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

запис № 16: 06.01.2001 прийнята на посаду бухгалтера на ТОВ «Нижньодінпровський тепличний комбінат» (наказ № 3п-ОК від 16.01.2001);

запис № 17: 30.09.2008 звільнена з посади бухгалтера по переведенню на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України до ТОВ АПФ «Агроінвест» (наказ № 43-ок від 01.10.2008).

Отже, до страхового стажу позивача було зараховано період її роботи у Вищеверещаківській середній школі Олександрівського району Кіровоградської області та період навчання у Чигиринському сільськогосподарському технікумі бухгалтерського обліку, записи про які у трудовій книжці серії НОМЕР_1 передували записам про роботу в колгоспі ім. В. Ульянова.

Записи про роботу позивача у колгоспі ім. В. Ульянова з 06.07.1983 до 11.08.1984, які внесено до її трудової книжки серії НОМЕР_1 , засвідчено печаткою, містять підпис уповноваженої особи.

Постановою Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, в яких зазначено, зокрема, таке:

- трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів;

- трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу;

- в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди;

- всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою;

- заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному колгоспі;

- відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу;

- відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Як зазначає позивач, трудова книжка колгоспника їй не видавалась. У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 відсутні записи, які було передбачено Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, зокрема, про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Разом з тим, у трудовій книжці містяться відомості про дату її прийняття до колгоспу та виключення з членів колгоспу ім. В. Ульянова, номери і дати протоколів, на підставі яких внесено відповідні записи, засвідчені печатками і підписами уповноважених осіб.

Згідно з пунктом 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка була чинною на час заповнення записів про роботу позивача з 06.07.1983 до 11.08.1984 у трудовій книжці НОМЕР_1 , відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 для підтвердження її стажу за період з 16.10.1989 до 12.12.1995 достатньо, оскільки у трудовій книжці зазначено періоди роботи позивача, записи засвідчені підписами та печатками, записи № 12 та № 16 (які передують спірному періоду та слідують за ним) узгоджуються з датами звільнення та прийняття на роботу.

Дійсно, у трудовій книжці позивача не зазначено підставу внесення запису № 15 від 12.12.1995 про її звільнення. Однак відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка НОМЕР_1 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , тому зазначені відповідачем-2 недоліки, допущені при її заповненні, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності позивача з 06.07.1983 до 11.08.1984 та з 16.10.1989 до 12.12.1995 згідно з вказаною трудовою книжкою до страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії.

Також суд зазначає, що згідно з оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полставські області страховий стаж позивача становить 7 років 5 місяців 26 днів, тоді як у розрахунку її стажу та відзивах вказано загальний страховий стаж для призначення пенсії 27 років 5 місяців 26 днів.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полавській області було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішенням № 06 від 17.02.2023, оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальні неточності у документах.

Порядок приймання, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 11.02.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 з 06.07.1983 до 11.08.1984 та з 16.10.1989 до 12.12.1995 до її страхового стажу, відповідач-2 передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення.

Обчислення страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 06 від 17.02.2023, зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 06.07.1983 до 11.08.1984 та з 16.10.1989 до 12.12.1995, повторно розглянути заяву позивача від 11.02.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з виходом за межі позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, а також, що відповідача-1 не було визначено органом призначення пенсії позивачу, підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 858,88 грн, що підтверджується квитанцією № 45420 від 19.04.2023.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 06 від 17.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі ім. В. Ульянова з 06.07.1983 до 11.08.1984 та період роботи на Борщівському тютюново-ферментаційному заводі з 16.10.1989 до 12.12.1995;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.02.2023 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66, .

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя В.В. Рянська