Справа № 335/11431/23
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вакуленка Д.О. звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначав, що 09.11.2023 інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Денисовим О.В. відносно позивача було складено постанову серії БАД № 020792 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 2, 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510,00 грн.

Проте, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, є необґрунтованим, недоведеним, в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки проведення дорожніх робіт в м. Запоріжжі по вул. Незалежної України, 47, проводиться юридичною особою ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» () на підставі договору № 68 від 26.07.2023, укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради. Відтак, погодження на проведення даних робіт з уповноваженим підрозділом Національної поліції України мав здійснювати директор ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» Кірков О.Ф. Отже, позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, оскільки не є директором вказаного Товариства, а працює на посаді дорожнього робітника 2 розряду і до його посадових обов`язків не належить проведення процедури погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України на проведення дорожніх робіт.

Окрім того, інспектор поліції не навів у постанові, які саме нормативи щодо обладнання на вулиці місця провадження робіт позивачем було порушено, зазначивши лише, що місце проведення робіт не було облаштоване належним чином дорожніми знаками. Також не зазначено, на підставі чого інспектор поліції дійшов висновку, що саме позивач не здійснив належним чином огородження місця проведення робіт. Постанова не містить даних, в чому саме проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза чи матеріальні збитки, а також не містить конкретного посилання на нормативні положення ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» та ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Позивач зауважив, що працівниками ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» було здійснено огородження місця проведення дорожніх робіт необхідними засобами регулювання дорожнього руху.

Отже, інспектором поліції не доведено об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП.

З наведених підстав просив задовольнити позов, скасувати вищезазначену постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь витрати з оплати судового збору розміром 536,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу розміром 5 000 грн.

Ухвалою судді від 21.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 29.11.2023 без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Копію ухвали від 21.11.2023 відповідач-1 отримав 22.11.2023, а відповідач-2 24.11.2023, у зв`язку із чим у строк до 29.11.2023 не подали відзиву на позов. З урахуванням викладеного, розгляд справи було відкладено до 04.12.2023.

Відповідачі-1, 2 в особі представника за довіреністю Назаренка М.М. з позовом не погодились, зазначивши у відзиві, надісланому до суду 25.11.2023, що 09.11.2023 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області було виявлено адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.32.1.(а) ПДР України з органами Національної поліції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламо носіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій. вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування. Забороняється розміщувати тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності без дотримання вимог ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина ІІ. Будівництво», ДБН В.2.35:2018.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 140 КУПАП, чинним законодавством, передбачена адміністративна відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 140 КУПАП, чинним законодавством передбачена адміністративна відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Під час несення служби 09.11.2023 за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Незалежної України, 47, було виявлено, що ОСОБА_1 проводив роботи «демонтаж асфальту» на проїзній частині, не маючи погодження з відповідними органами Національної поліції, при цьому не облаштував місце проведення робіт належним чином дорожніми знаками, чим порушив вимоги пп. 1.5, 32.1 ПДР України, ДСТУ 3587, 4100, що підтверджується фотокартками, доданими до матеріалів справи.

У ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

Також відповідачі не погоджуються із заявленим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., оскільки ці витрати вважають неспівмірними із предметом позову та складністю справи. Так, предметом позову у цій справі є оскарження постанови серії БАД № 020792 від 09.11.2023, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 140 КУпАП, якою накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Тобто ця справа є справою незначної складності, і розглядається за правилами ст. 286 КАС України, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу 5 000 грн. майже у 10 разів перевищує ціну позову.

Окрім того, на адресу УПП в Запорізькій області ДПП надійшло більше 20 аналогічних позовних заяв представника позивача Вакуленка Д.О. Отже, адвокат не витрачав значної кількості часу для написання позовних заяв. Позивачем не додано до позову доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а саме доказів оплати гонорару та інших витрат, що оформлені у встановленому законом порядку.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування

Частиною 3 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Згідно з п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 32.1 Правил дорожнього руху визначено, що з органами Національної поліції узгоджуються: а)розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Законом України «Про автомобільні дороги» надано визначення таких понять, як автомобільна дорога, якою є лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів, та вулиця, якою є автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається (ч. 2 ст. 18 вказаного Закону).

Судом встановлено, що 09.11.2023 інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізької області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Денисовим Олександром Володимировичем було винесено постанову серії БАД № 020792 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 статті 140 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу розміром 510,00 грн.

Поряд із цим, постанова не містить викладу обставин, за яких інспектор поліції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП. Не вказано, яким актом (документом) на нього покладені відповідні обов`язки, забезпечення яких випливає зі змісту об`єктивної сторони правопорушення.

Так, у постанові зазначено, що 09.11.2023 о 09:50 год. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проводив роботи «демонтаж асфальту» на проїзній частині, не маючи погодження з органом Національної поліції, та не облаштував місце робіт належним чином дорожніми знаками, чим порушив п.п. 3.2.1, 1.5 Правил дорожнього руху, постанову Кабінету Міністрів України № 138, ДСТУ 3587; 4100 (а.с. 13).

На підтвердження порушень, що зазначені у постанові, відповідачі відповідно до ст. 251 КУпАП мали б надати, зокрема, фото- чи відеозапис події, на якому чітко вбачався би факт вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 , або пояснення очевидців даного правопорушення. Проте, належних доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, суду не надано.

Долучені до матеріалів справи фотознімки тротуару, не можуть бути визнані судом належними доказами, оскільки не містять інформації щодо часу та місця фотозйомки. Більш того, з вказаних фотознімків можливо встановити наявність позначення місця проведення робіт дорожнім огородженням, дорожніми конусами пересувними знаками, сигналізаторами небезпеки, тимчасовим технiчним засобом органiзацiї безпеки дорожнього руху, призначеним для позначення НОМЕР_1 безпосереднього виконання дорожнiх i аварiйних робiт, а також мiсця проведення робiт на дiючих дорогах, вулицях. У той же час, у спірній постанові відсутня інформація про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт по вулиці Незалежної України, 47, в місті Запоріжжі, позивачем було порушено. Відсутня така інформація і на відеозаписі, долученому до відзиву.

Також, з наданих відповідачами доказів незрозуміло, на підставі чого та яких документів інспектор поліції дійшов висновку, що саме позивачем не було огороджено місце проведення робіт належним чином. При цьому, з долученого до відзиву відеозапису випливає, що на місці проведення робіт, окрім позивача, були й інші особи. Проте, інспектором поліції не з`ясовані їх посади та посадові обов`язки в контексті забезпечення дотримання вищезазначених вимог законодавства.

Крім того, у постанові відсутні відомості про те, в чому проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза життю або здоров`ю громадян, завдання матеріальних збитків, тобто не конкретизовано змісту порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 3 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-3 ст. 140 КУпАП (коли протокол не складається), до постанови необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Таким чином, доказом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.ч. 1-3 ст. 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Проте, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місця провадження робіт, яке ставиться у вину позивачеві у спірній постанові.

Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідною схемою суду не наданий. На долученому до відзиву диску для лазерних систем зчитування містяться лише фотографії схеми та акту. У встановленому ч. 2 ст. 94 КАС України порядку ці документи не роздруковані та засвідчені. Також у разі подання електронної копії доказу, представник відповідача мав її засвідчити електронним цифровим підписом відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України. Електронна копія письмового доказу не являється електронним доказом відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України. Отже, фотографії акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі зі схемою судом в якості письмового доказу по справі не приймаються.

З наданих позивачем матеріалів встановлено, що позивач працює в ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» дорожнім робітником (а.с. 19). До його обов`язків як працівника підприємства не входить проведення у встановленому порядку процедури погодження проведення будь-яких дорожніх робіт на автомобільних дорогах, вулицях в місті Запоріжжя з уповноваженим підрозділом Національної поліції України, що впливає зі змісту його посадової інструкції (а.с. 2021). Таким чином, відповідачами не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

До того ж, відповідачем не доведено жодним доказом відсутності факту узгодження проведення зазначених ремонтних робіт з боку ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», яке за договором № 68 від 26.07.2023 про надання послуг, укладеним між Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради та ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» надає послуги з ремонту інфраструктури у сфері дорожнього господарства (а.с. 1418).

Також, інспектором поліції у постанові не зазначено конкретних пунктів нормативних актів, що порушив позивач, адже постанова містить лише номери постанови Кабінету Міністрів України та номери ДСТУ. Такий підхід порушує принцип правової визначеності, відповідно до якого особа, яка притягається до відповідальності, має знати, які саме нормативні положення порушені внаслідок її дій або бездіяльності.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин відповідачами не подані та в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачами не наведено та не надано доказів того, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., що документально підтверджена (а.с. 1).

Представник позивача у позовній заяві також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом цієї справи.

До позовної заяви представником позивача надано ордер на надання правової допомоги АР 1148604 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 24.10.2023, договір про надання правової допомоги від 24.10.2023 та додаток №1 до цього Договору, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 001310.

Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги вартість обчислюється з врахуванням погодинної оплати роботи Виконавця у розмірі 1000,00 грн. за 1 годину його роботи. Вартість правової допомоги в Орджонікідзевському районному суді попередньо складає 5000,00 грн. та за домовленістю сторін може бути збільшена.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час звернення до суду надавався орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, вони становили 5 000,00 грн.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру витрат, які позивач має понести на оплату послуг адвоката, представником позивача надано суду фотокопії договору про надання правової допомоги від 24.10.2023, укладеного між позивачем та АБ «Вакуленко» з додатком, в якому визначено попередній розмір гонорару в розмірі 5 000,00 грн.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому до суду відзиві відповідач заперечує проти стягнення з нього понесених позивачем витрат, посилаючись на те, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та наданих адвокатом послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На переконання суду, вартість наданих представником позивача послуг є завищеною з огляду на обсяг наданих позивачеві адвокатом послуг та їх складність. Докази, які б підтверджували, що представник позивача надав позивачеві послуги саме на суму 5 000,00 грн., відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, підлягають зменшенню до 1 000,00 грн.

На переконання суду саме такий розмір судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, об`єктивними і справедливим у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 132, 134, 139, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 020792 від 09 листопада 2023 р., прийняту інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Денисовим Олександром Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 2, 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу розміром 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 2, 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу розміром 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 1 Департамент патрульної поліції, адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048;

Відповідач 2 - Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005.

Суддя А.В. Шалагінова