Справа № 440/1464/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1464/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Пасічник І.О.,

представника позивача Бордюга С.Д.,

представника відповідача Солопа І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства АвтоКрАЗ до Головного управління ДФС у Полтавській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Полтавській області, про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2019 року Приватне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» /надалі позивач, ПП «АвтоКраз»/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі відповідач/, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19 грудня 2018 року № , яким нараховані штрафні санкції в загальному розмірі 8 422 767,67 грн за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами проведеної камеральної перевірки даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" за 2017-2018 роки та на підставі акту перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735 прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 року № про застосування штрафної санкції у загальному розмірі 8422767,67 грн за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України. Позивач не погоджується з висновками перевірки та податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що податкові накладні ПрАТ "АвтоКрАЗ", які зареєстровані з порушенням граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, не підлягають наданню отримувачу (покупцю), а тому штрафна санкція за порушення строків їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не може застосовуватися. Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 917/814/16 відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "АвтоКрАЗ" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 440/1464/19, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

22 травня 2019 року відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність висновків камеральної перевірки, а також зазначав, що під час перевірки ПрАТ "АвтоКрАЗ" встановлений факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та прийняте в межах вимог чинного законодавства. Крім того, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

В запереченнях на відзив позивач зазначив, що введений судом мораторій діє по сьогоднішній день, а отже діє заборона на нарахування штрафу безвідносно до того яка заборгованість: конкурсна чи поточна.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 19 грудня 2018 року в частині застосування штрафу у сумі 8 360 096, 20 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області (в частині задоволених позовних вимог), скаргу задоволено: рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі № 440/1464/19 скасовано в частині задоволених позовних вимог, та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" відмовлено; в іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі № 440/1464/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2023 року касаційну скаргу Приватного акціонерного підприємства «АвтоКрАЗ» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року задоволено частково: скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 440/1464/19; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд в постанові зазначив які обставини необхідно суду встановити при новому розгляді справи, а саме: обставини, які є передумовою застосування наведених положень: чи підпадають під дію норм Закону № 466-ІХ податкові накладні, складені за операціями та відповідно до норм Податкового кодексу України, зазначених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за несвоєчасну реєстрацію яких застосовано штраф, чи є сплаченою визначена спірним податковим повідомленням-рішенням сума штрафу на дату набрання чинності Законом № 466-IX, з`ясувати позицію податкового органу щодо спірного акту індивідуальної дії, зокрема, встановити статус штрафних санкцій, застосованих цим рішенням на дату набрання чинності Законом № 466-IX та чи було направлено Товариству нове податкове повідомлення-рішення у відповідності до положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року адміністративну справу №440/1464/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» до Головного управління ДФС у Полтавській області (правонаступник-Головне управління ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

У письмових поясненнях відповідач зазначив, що відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 440/1464/19 (вх. № 17050/10/16-31 від 28.12.2019) сума штрафних санкцій з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 року № в розмірі 8422767,67 грн опрацьована та поновлена в інтегрованій картці платника 07 лютого 2020 року. Станом на 23 травня 2020 року (дата набрання чинності Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві») по ППР погашена сума в розмірі 217707,45 грн за рахунок переплати, яка рахувалась на момент поновлення ППР. Згідно ІКП сума по ППР сплачена в повному обсязі 25 серпня 2021 року, при цьому зарахування коштів відбувалось з електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.06.2023 по справі № 440/1464/19 (вх. № 16313/5/16-31 від 04.07.2023) сума штрафних санкцій з податку на додану вартість згідно ППР опрацьована та виключена з ІКП 16 серпня 2023 року в розмірі 8422767,67 гривень. При цьому по платнику зменшилась заборгованість з податку на додану вартість, яка рахувалась на момент опрацювання, на суму 8422767,67 гривень. По несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних та розрахунках коригування, зазначених в акті камеральної перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735, обсяг постачання (без ПДВ) становить 358083071,36 гривень. Відповідно розмір 1 відсотка від обсягу складає 3580830,71 гривень. Несвоєчасно зареєстровані податкові накладні та розрахунки коригування в кількості 45 штук, зазначені в акті камеральної перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735, були складені за операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також у зв`язку із здійсненням операцій, визначених пп. «а» - «г» п. 198.5 статті 198 Кодексу. Перерахувати ППР відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу не вбачається за можливе, оскільки грошові зобов`язання станом на дату набрання чинності Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» були частково сплачені, що суперечить вимогам зазначеної норми. Станом на дату надання пояснень після отримання постанови Верховного Суду від 27 червня 2023 року щодо направлення справи № 440/1464/19 на новий розгляд до суду першої інстанції та ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року про прийняття справи до провадження, згідно ІС «Податковий блок» ППР має статус «Оскаржується в судовому порядку». Також позивачем під час касаційного оскарження не заявлялося клопотання про зупинення виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, яка набирає законної сили з дати її прийняття.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» до Головного управління ДФС у Полтавській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Приватне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» зареєстроване як юридична особа (), щодо якої 23 липня 2019 року внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи (судове рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 917/814/16), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПрАТ "АвтоКрАЗ".

Головним державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Кременчуцького управління ГУ ДФС у Полтавській області - Матюшко І. на підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість ПрАТ "АвтоКрАЗ" за 2017-2018 роки.

За наслідками проведеної камеральної перевірки ПрАТ "АвтоКрАЗ" відповідачем складено акт перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735, у якому зафіксовано порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме реєстрації податкових накладних з порушенням законодавчо встановлених термінів.

На підставі акту перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2018 року, яким застосовано штраф на загальну суму 8422 767,67 грн. а саме: у розмірі 10% на суму 5900555,25 грн (затримка до 15 календарних днів); у розмірі 20% на суму 2 522 212,42 грн (затримка від 16 до 30 календарних днів) за порушення граничного строку, встановленого статтею 201 Податкового кодексу України для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Перелік податкових накладних (45 штук) наведений в акті перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735, а також в розрахунку фінансових санкцій за результатами перевірки.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням - рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентуються Податковим кодексом України /надалі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні /пункт 201.5. статті 201 ПК України/.

Відповідно до положень пункту 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Судовим розглядом встановлено, що перелічені в акті перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735 податкові накладні складені позивачем у період з 30 квітня 2017 року по 02 жовтня 2018 року та відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної мають позначку «не підлягають наданню отримувачу (покупцю)» з причин: « 02», « 04», « 06», « 09», « 13».

Так, форма податкової накладної та порядок її заповнення затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за № 137/28267 /надалі - Порядок №1307/.

Відповідно до пункту 1 Порядку №1307 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 8 Порядку №1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Отже, складені позивачем податкові накладні, хоч і не надавалися отримувачу (покупцю) з причин, вказаних у податкових накладних та пункті 8 Порядку №1307, проте повинні були бути зареєстровані у встановлений кодексом строк.

Позивачем не заперечується, що такі податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничних строків реєстрації, встановлених пунктом 201.10 статті 201 ПК України, від 01 до 19 календарних днів.

Помилок в частині обчислення термінів прострочення судом не встановлено та відповідного доводу позивачем не заявлено.

За наведених обставин під час вирішення питання про відповідальність за порушення строків реєстрації спірних податкових накладних підлягали врахуванню положення пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Також, беручи до уваги правові висновки Верховного Суду, що зроблені у цій справі під час її первинного судового розгляду, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності підлягали врахуванню і положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосовно вимог, на які мораторій не поширюється.

Так, правовий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів регулювався статтею 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14 травня 1992 року № 2343-XII /надалі Закон № 2343/.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (частина друга статті 19 Закону № 2343 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1404-VIII від 02.06.2016).

Абзацами третім, четвертим частини третьої статті 19 Закону № 2343-ХІІ, окрім іншого, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Окремо в частині п`ятій цієї статті застережено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Тож боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Таке тлумачення норм, якими встановлено правий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідає суті мораторію: він вводиться господарським судом одночасно із порушенням справи про банкрутство, а відтак стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом. Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року по справі № 580/1371/19 (провадження № К/9901/29446/19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду постановою 16 вересня 2020 року у справі №826/3106/18 (провадження №11-1272апп19) підтвердила вже сформовану Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року в адміністративній справі №2340/4157/18 правову позицію щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на поточні зобов`язання боржника (зобов`язання, які виникли після введення мораторію). У пункті 61 постанови від 16 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що заборона застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Отже, штрафні санкції, передбачені статтею 120-1 ПК України, було правомірно застосовано до позивача, -19 грудня 2018 року шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення №.

Разом з тим, після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, 23 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 16 січня 2020 року №466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві /надалі Закон №466/, яким внесено зміни до статті 120-1 Податкового кодексу України.

Пізніше Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб підприємців від 14 липня 2020 року № 786-IX (набрав чинності 08 серпня 2020 року) до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення також було внесено зміни.

Так, згідно з пунктом 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Виходячи зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведених вище норм права, Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15 червня 2021 року у справі № 640/5138/19 (адміністративне провадження №К/9901/13709/21) дійшов висновку, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 120-1.2 статті 120 Податкового кодексу України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.

Тобто законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом. При цьому відповідно до вказаних змін контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

До того ж в постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 520/3188/19 (адміністративне провадження № К/9901/874/20) та від 13 грудня 2022 року у справі № 460/14458/21 (адміністративне провадження № К/990/28048/22) Верховний Суд також сформував висновок, що законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09 червня 2021 року по справі № 620/2436/19 такий підхід законодавця загалом відповідає принципу «доброго врядування» і «належної адміністрації» в світлі практики ЄСПЛ.

Також Верховним Судом в пункті 30 постанови від 23 лютого 2023 року у справі 440/4570/21 зроблено висновок стосовно того, що « право ж на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення. Суд в межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань».

Судом встановлено та письмовими поясненнями відповідача підтверджується, що:

1) податкові накладні, перелік яких наведений в акті перевірки від 19 листопада 2018 року № 11533/16-31-51-12/05808735 та в розрахунку фінансових санкцій за результатами перевірки, не підлягають наданню отримувачу (покупцю), тобто позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних за операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю);

2) штраф за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних застосовано до позивача податковим повідомленням-рішенням №, прийнятим 19 грудня 2018 року, тобто до набрання чинності Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ -23 травня 2020 року;

3) станом на 23 травня 2020 року податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2018 року перебувало у процедурі судового оскарження (03 лютого 2020 року подана касаційна скарга на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року та 25 березня 2020 року ухвалою Верховного Суду за касаційною скаргою відкрито касаційне провадження) та нарахована цим податковим повідомленням-рішенням сума грошового зобов`язання у повному обсязі не була сплачена (згідно даних інтегрованої картки платника податку з ПДВ повна сплата суми штрафної санкції відбулася 25 серпня 2021 року), що відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 520/3188/19 та від 13 грудня 2022 року у справі № 460/14458/21, надає цій сумі статусу неузгодженого грошового зобов`язання.

Отже, встановлені судовим розглядом обставини свідчать про наявність всіх умов для застосування до спірних правовідносин норми пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Проте, яка встановлено судом, відповідачем не здійснено позивачу перерахунок суми штрафу і нове податкове повідомлення-рішення не прийнято. Відтак, оспорюване у цій справі податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2018 року не вважається скасованим (відкликаним) в силу закону та може бути предметом оскарження у цій справі.

З огляду на те, що сума штрафу згідно податкового повідомлення-рішення № від 19 грудня 2018 року розрахована без врахування норм пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а до компетенції суду відповідно до висновків Верховного Суду, наведених, зокрема в постанові від 23 лютого 2023 року у справі 440/4570/21, не входить повноваження вчиняти дії з перерахунку штрафних санкцій ( у спірному випадку шляхом зменшення) та виключне право на вчинення таких дій належить лише податковому органу, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та податкового повідомлення-рішення № від 19 грудня 2018 року.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом сплаті підлягав судовий збір у сумі 19210,00 грн та така сума судового збору була сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 16 квітня 2019 року № 3375.

Тож стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір в сумі 19210,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» (вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ідентифікаційний код 05808735) до Головного управління ДФС у Полтавській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП 44057192), про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 19 грудня 2018 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» витрати зі сплати судового збору у сумі 19210,00 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 грудня 2023 року.

Суддя Н.І. Слободянюк