Справа № 591/7617/23
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7617/23
Провадження № 2-а/591/72/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що постановою начальника Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_3 від 22 серпня 2023 року на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 5100 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення було, на думку відповідача, вчинення позивачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у вигляді неявки до Сумського міського центру комплектування та соціальної підтримки за викликом по повістці на відправлення без поважних причин, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач зазначає, що ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. До зазначених осіб належать, зокрема «інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках» (абзац 16 частини 1 статті 23 вказаного Закону). Отже, наведене дає підстави стверджувати, що зазначений у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, не є вичерпним. Натомість чинним законодавством України можуть бути встановлені випадки звільнення окремих категорій громадян від мобілізації.

Зокрема, таким передбаченим Законом випадком є частина 4 статті 35 Конституції України, яка передбачає, що у разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно Переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066, до зазначених релігійних організацій належать, зокрема, Свідки Єгови.

Зазначає, що він з 02 червня 2012 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. Правдивість його релігійних переконань та належність до Релігійного об`єднання Свідків Єгови підтверджується, зокрема, довідкою від 12 липня 2023 року № 2770, виданою Релігійною організацією «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні».

Відповідно до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066, Свідки Єгови віднесені до релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Таким чином, вже понад одинадцять років він належить до офіційно зареєстрованої згідно з законодавством України релігійної організації Свідків Єгови, віровчення якої не допускає користування зброєю, що визнано Україною на державному рівні, та сповідує відповідні релігійні переконання.

Також про свої несумісні із військовою службою релігійні переконання він письмово заявляв відповідачеві, про що, зокрема, свідчить його відповідне письмове звернення, зареєстроване Відповідачем 15 серпня 2023 року.

Просить врахувати, що згідно зазначеного вище його звернення він не відмовлявся від проходження військової служби на час мобілізації, а звертався з заявою про надання йому безпосередньо передбаченої Конституцією України можливості виконувати замість військового обов`язку невійськову службу у відповідності до його релігійних переконань, а також висловлював готовність виконувати будь-яку невійськову роботу замість військової служби.

За таких умов, він є особою, яка, з врахуванням гарантій, встановлених ч. 4 ст. 35 Конституції України, на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відтак, позивач не мав обов`язку з`являтись у військову частину, що свідчить про безпідставність ухвалення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

За таких умов, він не належить до суб`єктів проступку, передбаченого ч. 2 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, він як Свідок Єгови, у відповідності до ч. 4 ст. 35 Конституції України, абзацу 16 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не належить до осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати постанову начальника Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_3 від 22 серпня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути судові витрати у справі в сумі 536,80 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2023 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу.

Відзив на позовну заяву від Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки до суду не надходив.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою начальника Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Фурдило Р.М. від 22 серпня 2023 року на позивача ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення в сумі 5100 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 22 серпня 2023 року о 14 год. 30 хв. у приміщенні Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_2 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині неявки до Сумського міського центру комплектування та соціальної підтримки за викликом по повістці на відправку без поважних причин. За дане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч.2 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.4).

З копії довідки від 12 липня 2023 року № 2770 Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні» вбачається, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 02 червня 2012 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні (а.с.5).

15 серпня 2023 року ОСОБА_2 звертався із заявою на адресу Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в яких повідомляв про його несумісні із військовою службою релігійні переконання (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП громадяни підлягають адміністративній відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 16 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» допускається обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» альтернативна (невійськова) служба під час війни не визначена.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.

Згідно ст.65 Конституції України, частини першої ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частиною 4 ст.35 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з положеннями статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з положеннями частині третьої статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

З огляду на вказані вимоги діючого законодавства оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята у відповідності до вимог КУпАП.

Зважаючи на зазначені обставини суд не може погодитись з твердженням позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову, винесену начальником Сумського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Фурдило Русланом Михайловичем, про накладення адміністративного стягнення від 22 серпня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 5100 грн. 00 коп. без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Сумський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження: вул. Г.Кондратьєва, буд. 157, м. Суми, 49027, .

Суддя А.П.Сидоренко