Справа № 260/8728/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2023 року м. Ужгород№ 260/8728/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Попович Шандор Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-2) , у якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №145 від 22.08.2022 про відмову у перерахунку пенсії згідно поданої довідки №01/1/1/688 від 09.06.2021 акціонерного товариства "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз" (російська федерація);

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , згідно довідки №01/1/1/688 від 09.06.2021 акціонерного товариства "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз" (російська федерація);

3) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, встановлено, що пенсіонер має право надати довідку про заробітну плату. Дану вимогу законодавства ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Поряд з цим законодавство надає право, однак не зобов`язує, органи Пенсійного фонду України вживати заходи щодо перевірки таких довідок. Ураховуючи вказане вважає, що оскільки ОСОБА_1 зі своєї сторони виконав всі вимоги законодавства, а ПФУ зі своєї сторони виявляє бажання перевірити довідку №01/1/1/688, однак робити цього не може (не із-за вини ОСОБА_1 ), тому ОСОБА_1 не повинен нести негативні наслідки із-за форс мажорних обставин, до яких він не має жодного відношення та вплинути на них не може. Позивач вказує, що підставою для перерахунку пенсії є довідка про заробітну плату за 60 місяців, а не первинні документи, яка відповідач із незалежних від позивача причин не може отримати.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що неможливість реалізації свого права, а не обов`язку, на перевірку довідки про заробітну плату не може бути єдиною підставою для відмови для перерахунку пенсії позивача.

Тому позивач вважає протиправною відмову у перерахунку пенсії та вважає, що слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

30.10.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-2) подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач-2 вказує, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 15.08.2022р. та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено в перерахунку пенсії, про що винесено рішення від 22.08.2022 №145. ОСОБА_1 надав для перерахунку пенсії архівну довідку про заробітну плату №01/1/1/688 від 09.06.2021 акціонерного товариства "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз" (російська федерація), але відсутнє її підтвердження первинними документами, на підставі яких вона була видана. Підтвердження довідки про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинними документам, зазначених в довідці.

У зв`язку з не підтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відмовлено в перерахунку пенсії.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що довідка про заробітну плату потребує підтвердження первинними документами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в перерахунку пенсії гр. ОСОБА_1 відмовлено.

Представником Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області подано відзив на позовну заяву, у якому відсилається до Закону України від 01.12.2022 №2783-ІХ "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" та вказує, що при призначенні пенсії заробітна плата враховується на території російської федерації за період по 31.12.1991 за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Відповідач-1 вказує, що з документів, наданих гр. ОСОБА_1 заяви від 15.08.2022 щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.01.1997 по 31.12.2001 показує, що заявнику проводити перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 01/1/1/688 від 09.06.2021. виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-Ноябрьскнафтогаз" (Російська Федерація) неможливо, оскільки не надано первинних документів щодо нарахування заробітної плати, як передбачено статтею 40 Закону 1058.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №145 від 22.08.2022 про відмову гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої 15.08.2022 заяви в зв`язку з не підтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вказує таке.

Судом встановлено, що 15.08.2022 року позивач звернувся до сервісного центру ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок його пенсії у зв`язку із наданням ним довідки №01/1/1/688 від 09.06.2021 акціонерного товариства «Газпромнафта-Ноябрьскнафтогаз» (РФ).

У подальшому, у зв`язку з неотриманням відповіді на вказану заяву, адвокатом позивача було скеровано адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області щодо розгляду заяви позивача.

19.09.2023 року відповідачем -2 надано відповідь на вказаний запит та долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.08.2022 №145 відповідно до якого відмовлено гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої 15.08.2022 заяви в зв`язку з не підтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після проведення перевірки обгрунтованості видачі довідки та підтвердження достовірності зазначених сум заробітної плати, питання щодо проведення перерахунку пенсії розглянути згідно чинного законодавства.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Перевіряючи оскаржуване рішення, дії відповідача на відповідність положенням ч.2.ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За приписами статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частиною четвертою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

У частині 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року йдеться про те, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Згідно із статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації, а у статті 10 Угоди зазначено, що Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання вживати необхідних заходів до встановлення обставин, що мають вирішальне значення для визначення права на пенсію.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на підставі довідки про заробітну плату №01/1/1/688 від 09.06.2021 видану АТ «Газпромнафта-Ноябрьскнафтогаз» слугувало те, що відсутні первинні документи, на підставі яких видана довідка.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), згідно з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 22 Порядку №637 визначено, що стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

Позивачем при зверненні до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії подано довідку Акціонерного товариства «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» від 09.06.2021 №01/1/1/688, згідно якої ОСОБА_1 (06.01.1960) дійсно працював в Управлінні з транспортного і дорожнього обслуговування Відкритого акціонерного товариства «Ноябрьскнефтегаз» та зазначено розрахунок заробітної плати за період з 1997по 2001 роки.

Згідно вказаної довідки, зазначено, що із заробітної плати проводилися відрахування до Пенсійного фонду РФ за встановленими тарифами. Довідку видано на підставі первинних документів: особисті рахунки із зарплати за 1997-2001 рр., особиста катка ф.Т-2 за 2002 (фонд №28, опис №2).

Згідно матеріалів справи встановлено, що на запит відповідача, пенсійним фондом російської федерації надано відповідь від 25.08.2021 №296, згідно якої встановлено, що Акціонерне товариство «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» сплату страхових внесків в Пенсійний фонд за період 01.01.1997 по 31.12.2001 проводило.

Отже, оскільки період роботи позивача з 1997 по 2001 рік в російській федерації підтверджено наданою Акціонерним товариством «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» довідкою та листами пенсійного фонду російської федерації, в яких чітко зазначено, що страхові внески з заробітної плати сплачені, то відповідачем-1 безпідставно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Акціонерного товариства «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» від 09.06.2021 №01/1/1/688

При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зробив висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.

Суд зауважує, що відповідачі користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахували ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 30 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачами не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, яке полягає у визнанні протиправним та скасуванні рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області №145 від 22.08.2022 року про відмову позивачу в перерахунку пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 15.08.2022 року та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату Акціонерного товариства «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» від 09.06.2021 №01/1/1/688.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська область, м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м.Ужгород, пл.Народна, 4, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () №145 від 22.08.2022 про відмову у перерахунку пенсії згідно поданої довідки №01/1/1/688 від 09.06.2021 Акціонерного товариства "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська область, м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про перерахунок пенсії від 15.08.2022 року та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату Акціонерного товариства «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» від 09.06.2021 №01/1/1/688.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська область, м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору