Справа № 240/19765/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Житомир

справа № 240/19765/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, скасування постанови,-

встановив:

Керівник Житомирської обласної прокуратури Білошицький Олександр Васильович звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.06.2023 винесену у виконавчому провадженні №68754998 про накладення штрафу на Житомирську обласну прокуратуру в розмірі 10200грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постанова державного виконавця про накладення на Житомирську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 10200 гривень за повторне невиконання рішення суду у справі №240/1235/21, є протиправною.

Прокурор пояснює, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", вийшов за межі нормативно визначених повноважень та прийняв протиправне рішення, яке є очевидним порушенням майнових прав Житомирської обласної прокуратури.

Зазначає, що обласною прокуратурою подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі 240/1235/21 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі 240/1235/21, яка наразі перебуває на розгляді Верховного Суду, яким згідно з ухвалою суду від 28.04.2022, відмовлено у задоволенні клопотання обласної прокуратури про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Крім того зауважує, що прийняте судове рішення містить в собі суттєві суперечності, що викликають труднощі у його виконанні внаслідок неясності резолютивної частини, зумовленої тим, що перерахунок заробітної плати, розрахованої відповідно до вимог ст.81 Закону України "Про прокуратуру" призводить до неможливості врахування існуючих в період з 26.03.2020 по 30.12.2020 надбавок і премій, зокрема, надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, щомісячного преміювання тощо, які не передбачені вказаним Законом України.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 серпня 2023 року відповідач надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву (за вх.№53871/23), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що оскаржувана постанова винесена у зв`язку із повторним невиконанням Житомирською обласною прокуратурою рішення суду, прийнятого у справі № 240/1235/21.

Вказує, що 13.06.2022 та 26.10.2022 до боржника надіслано вимогу щодо невідкладного виконання рішення суду або надання інформацію про поважні причини невиконання, однак у відповідь на такі вимоги у листі заступника керівника прокуратури 12.07.2022 №15/2-349 та від 10.11.2022 №15/2-615 повідомлено виконавця про неможливість виконання рішення суду, оскільки воно є незрозумілим для боржника та викликає труднощі у його виконанні, у зв`язку із чим виникла необхідність звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. Втім, на думку відповідача, вказане не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, а також не звільняє боржника від виконання рішення суду чи відповідальності за його невиконання.

Також зауважив, що згідно з рішенням суду від 16.05.2023 у справі №240/9543/23 відмовлено у задоволенні адміністративного позову керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 08.03.2023, винесеної у виконавчому провадженні №68754998, про накладення на Житомирську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5100 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року провадження по справі №240/19765/23 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №240/9543/23 за позовом керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови.

Третя особа письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог до суду не надсилала. Однак, 10.11.2023 до суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до ухвали суду від 13.11.2023 поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі №240/1235/21 позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо ненарахування ОСОБА_2 з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_2 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітну плату виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Відповідно до постанов Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задоволено частково:

- апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року скасовано в частині стягнення з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31.12.2020 і по день фактичного розрахунку та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. Іншу частину рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року залишено без змін.

31.01.2022 Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення у справі №240/1235/21 видано виконавчі листи: №№ 2841 2022 р. та 2843 2022 р.

23.02.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68754998 з виконання виконавчого листа №240/1235/21, виданого 31.01.2022, про зобов`язання Житомирської обласної прокуратури нарахувати ОСОБА_2 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період. В постанові вказано про необхідність виконання рішення суду протягом 10-ти робочих днів та направлено боржнику до виконання.

13.06.2022 на адресу Житомирської обласної прокуратури направлена вимога державного виконавця, у якій встановлено в дводенний строк з моменту отримання цієї вимоги надати письмове пояснення щодо причин невиконання судового рішення, а також заходів, які вживались боржником з метою його фактичного виконання.

У відповідь на вимогу державного виконавця листом №15/2-349ВИХ-22 від 12.07.2022 Житомирська обласна прокуратура повідомила про труднощі виконання судового рішення, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності його резолютивної частини, зокрема, щодо способу нарахування та виплати відмінних складових заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру", з врахуванням виплаченої заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Крім того зауважено, що з метою правильного, повного виконання судового акту, 17.06.2022 обласна прокуратура звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 10.06.2021 прийнятого у справі №240/1235/21, яка судом не розглянута у зв`язку із перебуванням адміністративної справи № 240/1235/21 у Верховному Суді з метою розгляду касаційної скарги.

Як зазначено у відзиві на позов, державним виконавцем 26.10.2022 до Житомирської обласної прокуратури направлено повторну вимогу щодо невідкладного виконання рішення суду, у відповідь на яку листом №15/2-615 від 10.11.2022 повідомлено про неможливість виконання судового рішення у зв`язку із незрозумілістю його резолютивної частини.

У подальшому, у межах ВП №68754998 08.03.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду, накладено штраф на боржника - Житомирську обласну прокуратуру у розмірі 5100,00 грн.

12 червня 2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про накладення на боржника - Житомирську обласну прокуратуру штрафу у розмірі 10200грн за повторне невиконання рішення суду в адміністративній справі №240/1235/21.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частинами 1-2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частина 4 статті 19 Закону №1404-VIII передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно з усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до положень статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

У ході судового розгляду спірних відносин встановлено, що державним виконавцем винесено оскаржувану постанову з підстав повторного невиконання без поважних причин судового рішення.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи свідчать, що в межах розгляду справи №240/9543/23 щодо оскарження Житомирською обласною прокуратурою (боржником) постанови від 08.03.2023 про накладення на штрафу у виконавчому провадженні №68754998 у розмірі 5100грн за невиконання рішення суду у справі №240/1235/21 досліджено та встановлено, що прийняті судові рішення Житомирським окружним адміністративним судом та Сьомим апеляційним адміністративним судом у справі №240/1235/21 оскаржуються у касаційному порядку за скаргою Житомирської обласної прокуратури. При цьому, Верховним Судом у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., розглянуто клопотання Житомирської обласної прокуратури щодо зупинення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року в справі №240/1235/21, однак у його задоволенні згідно з ухвалою суду від 28.04.2022, - відмовлено.

У той же час матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення будь-яких дій на виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду щодо зобов`язання Житомирської обласної прокуратури нарахувати ОСОБА_2 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

За твердженнями позивача, судове рішення не виконане через незрозумілість його резолютивної частини, зокрема, щодо способу нарахування заробітної плати ОСОБА_2 , у зв`язку із чим до Житомирського окружного адміністративного суду подана заява про роз`яснення судового рішення. Така заява не розглянута судом у зв`язку із перебуванням адміністративної справи у суді касаційної інстанції.

В межах розгляду справи №240/9543/23 суд дійшов висновку, що звернення позивача (Житомирської обласної прокуратури) з касаційною скаргою до Верховного Суду на судові рішення та із заявою до Житомирського окружного адміністративного суду про роз`яснення судового рішення не можуть вважатися поважними причинами невиконання рушення суду.

В свою чергу, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження, оскільки докази виконання вимог виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1235/21 чи вжиття заходів для його виконання, станом на дату винесення постанови про накладення штрафу 08.03.2023, позивачем державному виконавцю не надавались.

Зазначений висновок викладений у судових рішеннях у справі №240/9543/23, за результатами розгляду яких відмовлено у задоволенні позову про оскарження Житомирською обласною прокуратурою (боржником) постанови від 08.03.2023 про накладення на штрафу у виконавчому провадженні №68754998 у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у справі №240/1235/21.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що з урахуванням наявних у справі матеріалів та наданих позивачем доказів, в матеріалах виконавчого провадження №68754998 (станом на момент прийняття оскаржуваної постанови від 12.06.2023 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду), та на момент розгляду справи судом, відсутні належні, допустимі та достатні докази виконання рішення суду у справі №240/1235/21.

Таким чином, посилання позивача на відсутність правових підстав для накладення штрафу в розмірі 10200 грн є безпідставними.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що державний виконавець 12.06.2023, наклавши на Житомирську обласну прокуратуру, як на боржника у виконавчому провадженні, штраф за повторне невиконання без поважних причин рішення суду у справі №240/1235/21, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до частини 1статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Суд відмічає, що згідно з п.9 ч.1ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджується матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що обов`язок щодо виконання рішення суду позивачем не виконано.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича (вул. Святослава Ріхтера, 11,Житомир, 10008, код ЄДРПОУ 02909950) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, Київ 1,01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ), про визнання дій протиправними, скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 04 грудня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко