Справа № 160/10365/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/10365/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Солонянської селищної ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року (суддя І-ї інстанції Златін С.В.) в адміністративній справі №160/10365/23 за позовом Солонянської селищної ради до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.05.2023 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.04.2023 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач дійшов до невірного висновку під час перевірки стосовно порушенням вимог ПК України саме позивачем. Необгрунтованим є висновок податкового органу про нецільове використання бюджетних коштів Привільнянської сільської ради. Сільська рада перерахувала кошти місцевого бюджету підрядній організації згідно актів виконаних робіт, щодо самих робіт було здійснено контроль з боку технічного нагляду за дотриманням проектних рішень та будівельних норм і правил, та контроль якості виконаних робіт. Проведені видатки перераховано за цільовим призначенням відповідно до проектно-кошторисної документації; позивач не отримав прибуток від здійсненої операції. Підставою для повернення коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання є акт ревізії, складений органом, уповноваженим здійснювати контроль за дотриманням бюджетного законодавства, у якому зафіксовано факт нецільового використання субвенції розпорядником бюджетних коштів або нецільового використання бюджетних коштів одержувачем. Позивач є правонаступником Привільнянської сільської ради, яка в свою чергу є неприбутковою організацією та включена до Реєстру неприбуткових організацій. Позивач вказує на те, що господарська операція з ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» є реальною. Відповідач не довів належними засобами доказування наявності у позивача умислу на порушення вимог податкового законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених у позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не з`ясував всі обставини справи, на які посилався скаржник, як на підставу своїх доводів, не надав їм належної оцінки та неповно дослідив наявні у справі докази. Апелянт зазначає, що для встановлення факту нецільового використання бюджетних коштів необхідно встановити відповідальних осіб за виконання конкретної бюджетної програми відповідно до статей 20 та 22 Бюджетного кодексу України. Позивачем були перераховані кошти з місцевого бюджету за виконання робіт з реконструкції дошкільного навчального закладу, та прибуток за дану операцію скаржник не отримував. Вказує, що висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам, а податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до вимог частини другої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Солонянська селищна рада є правонаступником Привільнянської сільської ради, є неприбутковою організацією та включена до Реєстру неприбуткових організацій, що підтверджується рішенням Солонянської селищної ради від 09.12.2020 року №10-1/VIII «Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Солонянської селищної ради та створення комісії з реорганізації сільських рад», від 25.02.2021 року №161-6/VIII «Про затвердження передавальних актів сільських рад, що реорганізуються шляхом приєднання до Солонянської селищної ради, актів приймання-передачі закладів дошкільної освіти та іншого майна», передавальним актом від 01.02.2021 року, а також інформацією з Реєстру неприбуткових організацій, яка відображена у акті перевірки від 10.03.2023 року №988/04-36-07-07-04/4337883 (а.с. 17-18, 20).

Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Як встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Привільнянської сільської ради, за наслідками якої складено Акт перевірки від 10.03.2023 року №988/04-36-07-07-04/4337883 (а.с. 44-80).

У висновках акту перевірки зазначено, зокрема, про таке: сільською радою допущено порушення п.п.133.4.2 п. 133.4 ст. 133 ПК України, з урахуванням п.п. 133.4.4. п.133.4 ст.133 ПК України, а також п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі по тексту - Закон №996), що призвело до заниження сплати податку на прибуток за 2017 рік в загальній сумі 33833 грн..

Вказані висновки податковий орган обґрунтував наступним, враховуючи наявність ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28.06.2022 року по кримінальному провадженню, в якому наведена інформація про те, що директор ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, не перевірив достовірність складання актів виконаних робіт, вартість виконаних робіт, норми витрат матеріалів які зазначені в актах виконаних робіт, неналежно поставився до своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не перевірив фактичні об`єми та вартість виконаних робіт по в актах КБ2в, а саме акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року складений 05 грудня 2017 року №32_1(1)_2-1_ПД_КБ2в, та акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року складений 23 листопада 2017 року № 32_1_2-1_ПД_КБ2в. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість невиконаних робіт ТОВ «Ремонтне-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» по об`єкту «Капітального ремонту даху (стелі, покриття та покрівлі включно) в дошкільному навчальному закладі «Веселка» Привільнянської сільської ради Солонянського району, Дніпропетровської області», складає 188240 грн. 29 коп.. Таким чином, слід вважати, що директор ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» безпідставно отримав грошові кошти від Привільнянської сільської ради в сумі 188240,29 грн. за фактично не виконані будівельні роботи (капітальний ремонт даху), оскільки господарські операції на суму 188240,29 грн. фактично не проводились. Отже, в порушення п.п.133.4.2 п.133.4 ст.133 ПК України, з урахуванням п.п. 133.4.4. п.133.4 ст.133 ПК України, а також п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» витрати Привільнянської селищної ради за 2017 рік на загальну суму 188240,29 грн. не можуть вважатися такими, що документально підтверджені, та, відповідно, кошти є такими, що витрачені не за цільовим призначенням.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року № на загальну суму 42353,75 грн, яким Привільнянській селищній раді збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 33883,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 8470,75 грн. (а.с. 110).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем безпідставно перераховано на адресу ТОВ «Ремонтне-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» грошові кошти у сумі 188240,29 грн., тобто без мети реального здійснення господарської діяльності, в свою чергу, податковий орган навів обґрунтовані доводи, які спростовують факти господарської діяльності в частині виконаних робіт на суму 188240,29 грн., а також представлено докази на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні на суму виконаних робіт у розмірі 188240,29 грн..

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК України неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація, що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об`єднання та асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків; внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Згідно з підпунктом 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 ПК України доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

За приписами підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 ПК України у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов`язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток. Податкове зобов`язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

Встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення (п.п. 133.4.4 п.133.4 ст. 133 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «По бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі по тексту - Закон № 996-XIV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, основними ознаками господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника та бути підтвердженою належним чином оформленими первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, між Привольнянською сільською радою та ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» 01.11.2017 року укладено договір №2 від на виконання капітального ремонту даху (а.с. 140-144).

Згідно акту виконаних підрядних робіт №1 за грудень 2017 року роботи виконано в повному обсязі, прийнято замовником та підписано сторонами без зауважень (а.с.150-156).

Крім того, в матеріалах справи також міститься Договір №23/11/17 від 23.11.2017 року про здійснення технічного нагляду, який укладено між Привольнянською сільською радою та ПП «Фенікс» (а.с. 145-149).

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для висновку податкового органу про нереальний характер господарської операції слугувала ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2022 року №206/4466/21 по кримінальному провадженню, в якій зазначено про те, що директор ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані», будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, не перевірив достовірність складання актів виконаних робіт, вартість виконаних робіт, норми витрат матеріалів які зазначені в актах виконаних робіт, неналежно поставився до своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не перевірив фактичні об`єми та вартість виконаних робіт по в актах КБ2в, а саме акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року складений 05 грудня 2017 року №32_1(1)_2-1_ПД_КБ2в, та акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року №32_1_2-1_ПД_КБ2в від 23.11.2017 року (а.с. 93-94).

Вказаною ухвалою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000248 від 12 лютого 2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена у зазначеному вище кримінальному провадженні та висновок якої міститься у матеріалах справи, невідповідність між фактично виконаним об`ємом робіт ТОВ «Ремонтне-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані» на об`єкті «Капітальний ремонт даху (стелі, покриття та покрівлі включно) в дошкільному навчальному закладі «Веселка» Привільнянської сільської ради Солонянського району, Дніпропетровської області (І черга)» і актами приймання виконаних будівельних робіт ф КБ2в з листопада по грудень 2017 року складає 188240 грн. 29 коп..

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи, яка була проведена у зазначеному вище кримінальному провадженні та висновок якої міститься у матеріалах справи, сума надлишково перерахованих коштів за виконання будівельних робіт на об`єкті «Капітальний ремонт даху (стелі, покриття та покрівлі включно) в дошкільному навчальному закладі «Веселка» Привільнянської сільської ради Солонянського району, Дніпропетровської області за договором №2 від 01.11.2017 року, який укладений між Привільнянською сільською радою Солонянського району, Дніпропетровської області та ТОВ «Ремонтне-монтажне підприємство «Дніпростройкомпані», за період з 03.11.2017 року по 14.12.2017 року, з урахуванням вартості фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи складає 188240,29 грн..

Вказані обставини є доведеними та сторонами не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Апелянт зазначає, що видатки перераховано за цільовим призначенням відповідно до проектно-кошторисної документації за договором підряду. Позивач не отримав прибуток від здійсненої операції, а тому підстави для визнання таких дій нецільовим використанням бюджетних коштів відсутні.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №996-XIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Тобто, відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

Разом з тим, немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.

Також необхідно враховувати фактичну можливість платника податків усвідомлювати той факт, що від імені задекларованого в первинних документах суб`єкта господарювання діють неуповноважені особи. Мають бути наявні докази того, що законними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних первинних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у достовірності складених іншими особами первинних документів. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.

Колегія суддів, дослідивши зміст акту перевірки та наданих позивачем первинних документів, погоджує висновок суду першої інстанції про те, що надані послуги є нереальними в частині виконання робіт на суму 188240,29 грн. та не підтверджені належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій і господарський характер понесених за ними витрат.

В той же час, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, обґрунтовано та мотивовано зазначено, що в порушення п.п.133.4.2 п.133.4 ст.133 ПК України, з урахуванням п.п.133.4.4. п.133.4 ст.133 ПК України, а також п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» витрати Привільнянської селищної ради за 2017 рік на загальну суму 188240,29 грн. не підтверджені належним чином, та, відповідно, кошти є такими, що витрачені не за цільовим призначенням.

Таким чином, правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.04.2023 року № є доведеною та позивачем не спростована.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Солонянської селищної ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року в адміністративній справі №160/10365/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року в адміністративній справі №160/10365/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 5 частини 2 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко