Справа № 380/9068/23
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року справа №380/9068/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.,

з участю представників: позивача Куксова В. Г., відповідача Кельбас Р. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод «Самбірський» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод «Самбірський» (далі позивач, ТзОВ «Молокозавод «Самбірський») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 №6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та невідповідністю нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 21.03.2023 №5340/13-01-07-05/00424415, на підставі яких відповідачем 13.04.2023 прийнято податкові повідомлення-рішення № 6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05. В основу висновків про допущені ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» порушення податкового законодавства покладено факти, які, на думку податкового органу, свідчать про нереальність здійснення господарських операцій між ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» та ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопольська Черешня Трейдінг» з тих підстав, що у вказаних контрагентів відсутнє придбання товару, який в подальшому був реалізований позивачу, а також відсутність у цих контрагентів необхідних умов для здійснення господарської діяльності, що унеможливлює здійснення останніми господарської діяльності. Вважає, що висновки податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами безпідставними та необґрунтованими, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 13.04.2022 № 6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05. Зазначає, що в ході проведеної ГУ ДПС у Львівській області перевірки, за наслідками якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, встановлено, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично не відбулися. За результатами проведеного аналізу наявної податкової інформації встановлено, що у ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» відсутні умови щодо введення в обіг даних товарів, зокрема відсутні матеріально-технічні і технологічні можливості здійснення перевезення (навантаження/ розвантаження), зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу, відсутність трудових ресурсів, які фізично необхідні при здійснення задекларованих операцій. В ході проведення перевірки, під час проведеного аналізу наявних у ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» трудових ресурсів встановлено незначну кількість працюючих та значний обсяг фактично оформлених ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» операцій з придбання та реалізації товарів, що потребує значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу. Діяльність ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» свідчить про маніпулювання податковою звітність з метою заниження сум податку на додану вартість, які підлягають до сплати в бюджет, шляхом штучного формування податкового кредиту, а отже наданням податкової вигоди третім особам (контрагентам покупцям). Враховуючи наведене, операції ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» із ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» не містять у суті своїх розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) реалізації ТМЦ. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань на адресу контрагентів, в тому числі ТзОВ «Молокозавод «Самбірський». Наявність у позивача первинних документів не є безумовним підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 02.05.2023 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 08.05.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Підготовче засідання призначено на 30.05.2023.

Відповідачем 26.05.2023 (вх. №39044) подано відзив на позовну заяву.

Представником відповідача 30.05.2023 (вх. №39575) подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим підготовче засідання, призначене на 30.05.2023, відкладено на 18.07.2023.

Підготовче засідання, призначене на 18.07.2023, відкладено на 08.08.2023 для подання додаткових доказів.

Позивачем 08.08.2023 (вх. №60583 та вх. №60712)) подано клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 08.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Судове засідання призначено на 12.09.2023.

Судове засідання, призначене на 12.09.2023, відкладено до 03.10.2023.

Судове засідання, призначене на 03.10.2023, відкладено до 07.11.2023 для з`ясування додаткових обставин.

Представником позивача 06.11.2023 (вх. №84540) подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 07.11.2023, відкладено до 23.11.2023.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду .

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 20.08.1997 №200603102 ТзОВ«Молокозавод «Самбірський» є платником податку на додану вартість.

Між позивачем ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» (покупець) та постачальниками (ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг») були укладені договори поставки №220, №221 від 02.05.2022 та №223 від 01.09.2022.

Згідно до пункту 1.2 всіх трьох вказаних договорів предметом поставки є казеїн технічний кислотний.

Визначений предметом договорів товар ТзОВ «Торгова марка «Еталон», ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» та ТзОВ «Мелітопільська Черешня Трейдінг» згідно до умов укладених договорів реалізували позивачу.

Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з ТзОВ «Торгова марка «Еталон» долучено такі документи:

- договір поставки від 02.05.2022 № 221, предметом якого є казеїн технічний;

- специфікацію № 1 від 02.05.2022 до даного Договору, в якій вказано найменування, асортимент, обсяг (кількість), ціна, рік випуску, країна-виробник, технічні та інші вимоги до товару;

- видаткові накладні зі специфікаціями на постачання казеїну технічного:

№ ТМ2208-04 від 22.08.2022 в кількості 10700 кг на загальну суму 3745000,00 грн, в т.ч. ПДВ 624166,67 грн (специфікація № 2 від 22.08.2022 до даної накладної);

№ ТМ2609-02 від 26.09.2022 в кількості 8500 кг на загальну суму 2974830,00 грн, в т.ч. ПДВ 495805,00 грн (специфікація № 3 від 26.09.2022);

- рахунки на оплату:

№ ТМ2208-01 від 22.08.2022 на загальну суму 3745000,00 грн, в т.ч. ПДВ 624166,67 грн.;

№ ТМ2609-02 від 26.09.2022 на загальну суму 2974830,00 грн, в т.ч. ПДВ 495805,00 грн.;

- товарно-транспортні накладні на доставку казеїну:

№ ТМ2208-01 від 22.08.2022 в кількості 10700 кг;

№ ТМ2609-02 від 26.09.2022 в кількості 8500 кг;

- додаткову угоду № 1 від 15.06.2022 до договору поставки № 221 від 02.05.2022;

- платіжні доручення на оплату: № 1580 від 13.09.2022 на суму 3745000,00 грн; № 1761 від 04.10.2022 на суму 600000,00 грн; № 1841 від 14.10.2022 на суму 300000,00 грн; № 1921 від 21.10.2022 на суму 300000,00 грн; № 1926 від 25.10.2022 на суму 300000,00 грн; № 2270 від 02.12.2022 на суму 600000,00 грн; № 2295 від 06.12.2022 на суму 300000,00 грн; № 2363 від 13.12.2022 на суму 574830,00 грн.

Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з ТзОВ «Оптово-торгівельна компанія «Референс» долучено такі документи:

- договір поставки від 02.05.2022 № 220, предметом якого є казеїн технічний;

- специфікацію № 1 від 02.05.2022 до даного Договору, в якій вказано найменування, асортимент, обсяг (кількість), ціна, рік випуску, країна-виробник, технічні та інші вимоги до товару;

- видаткові накладні зі специфікаціями на постачання казеїну технічного:

№ РЕ2208-01 від 22.08.2022 в кількості 10500 кг на загальну суму 3675000,00 грн, в т.ч. ПДВ 612500,00 грн (специфікація № 3 від 22.08.2022 до даної накладної);

№ РЕ2609-06 від 26.09.2022 в кількості 8500 кг на загальну суму 2974830,00 грн, в т.ч. ПДВ 495805,00 грн. (специфікація № 4 від 26.09.2022);

- рахунки на оплату:

№ РЕ2208-01 від 22.08.2022 на загальну суму 3675000,00 грн;

№ РЕ2609-06 від 26.09.2022 на загальну суму 2974830,00 грн;

- товарно-транспортні накладні на доставку казеїну:

№ РЕ2208-01 від 22.08.2022 в кількості 10500 кг;

№ РЕ2609-05 від 26.09.2022 в кількості 8500 кг;

- додаткову угоду № 1 від 15.06.2022 до договору поставки № 220 від 02.05.2022;

- платіжні доручення на оплату: № 1505 від 02.09.2022 на суму 6000000,00 грн; № 1552 від 09.09.2022 на суму 600000,00 грн; № 1568 від 13.09.2022 на суму 2475000,00 грн; № 2021 від 01.11.2022 на суму 300000,00 грн; № 2071 від 08.11.2022 на суму 300000,00 грн; № 2119 від 15.11.2022 на суму 300000,00 грн; № 2196 від 22.11.2022 на суму 300000,00 грн; № 2227 від 29.11.2022 на суму 300000,00 грн; № 2269 від 02.12.2022 на суму 1474830,00 грн;

Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з ТзОВ «Мелітопольська Черешня - Трейдінг» долучено такі документи:

- договір поставки від 01.09.2022 № 223, предметом якого є казеїн технічний;

- специфікацію №1 від 01.09.2022 до даного Договору в якій вказано найменування, асортимент, обсяг (кількість), ціна, рік випуску, країна-виробник, технічні та інші вимоги до товару;

- видаткові накладні зі специфікаціями на постачання казеїну технічного:

№ 6 від 05.09.2022 в кількості 21900 кг на загальну суму 7663248,00 грн, в т.ч. ПДВ 1277208.0 грн. (специфікація № 1 від 01.09.2022 до даної накладної);

№ 40 від 17.10.2022 в кількості 17400 кг на загальну суму 6088608,00 грн, в т.ч. ПДВ 1014768.0грн. (специфікація № 2 від 17.10.2022);

- рахунки на оплату:

№ 1 від 05.09.2022 на загальну суму 7663248,00 грн, в т.ч. ПДВ 1277208,00 грн.;

№ 6 від 17.10.2022 на загальну суму 6088608,00 грн, в т.ч. ПДВ 1014768,00 грн.;

- товарно-транспортні накладні на доставку казеїну:

№ МЧ0509-01 від 05.09.2022 в кількості 21900 кг;

№ МЧ1710-01 від 17.10.2022 в кількості 17400 кг;

- платіжні доручення на оплату: № 1677 від 23.09.2022 на суму 3000000,00 грн; № 1678 від 23.09.2022 на суму 4663248,00 грн; № 2383 від 14.12.2022 на суму 600000,00 грн; №2397 від 16.12.2022 на суму 600000,00 грн; № 2422 від 20.12.2022 на суму 600000,00 грн; № 2481 від 28.12.2022 на суму 300000,00 грн; № 2383 від 14.12.2022 на суму 600000,00 грн; № 11 від 04.01.2023 на суму 300000,00 грн; № 46 від 10.01.2023 на суму 300000,00 грн; № 129 від 20.01.2023 на суму 1200000,00 грн; № 142 від 24.01.2023 на суму 600000,00 грн; № 268 від 08.02.2023 на суму 540000,00 грн; № 401 від 01.03.2023 на суму 338 840 грн.

ГУ ДПС у Львівській області з 23.02.2023 по 15.03.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами позапланової перевірки 21.03.2023 складено акт №5340/13-01-07- 05/00424415, відповідно до висновків якого встановлено:

- порушення платником податків п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за серпень 2022 в сумі 757 650,00 грн;

- завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2022 на загальну суму - 1 741 222,00 грн;

- завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2022 у сумі - 1 006 613,00 грн.

На підставі висновків акту позапланової перевірки №5340/13-01-07- 05/00424415 ГУ ДПС у Львівській області 13.04.2023 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 6778/13-01-07-05, яким визначено суму грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями в розмірі 757 650,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 189 412 грн 50 к;

- № 6782/13-01-07-05, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 1 741 222,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 435 305 грн 50 к;

- № 6783/13-01-07-05, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 006 613,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 №6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05 є предметом оскарження з підстав протиправності.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України, передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За нормою підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платник податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

При цьому для формування податкового кредиту мають значення первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

В статті 2 Закону №996-XIV зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Статтею 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені підчас здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88) під первинними документами розуміють документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійснені господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п.2.5 Положення №88).

Як встановлено судом, позивачем надано контролюючому органу усі наявні в нього первинні документи, для підтвердження здійснення ним господарської діяльності з контрагентами зокрема це договори та специфікації до них, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні на доставку козеїну, платіжні доручення.

Всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом №996-XIV до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентами.

Суд зауважує, що висновок про нереальність господарських відносин та безтоварність операцій між контрагентами не може ґрунтуватись на припущеннях, а повинен підтверджуватись первинними документами.

Доводи відповідача про порушення вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності у ланцюгу постачання судом до уваги не беруться з огляду на таке.

Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Саме така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постанові від 20.03.2020 у справі №813/5407/15, постанові від 16.04.2020 у справі 810/3443/18.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Щодо тверджень відповідача про невідповідність вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» видаткових накладних в частині зазначення прізвища, ім`я та по батькові відповідальних посадових осіб, а також реквізитів довіреностей.

Відповідно до положень частини другої статті 9 цього Закону первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити зокрема: назву підприємства, від імені якого складено документ; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних, судом встановлено, що такі підписані двома сторонами, зокрема контрагентами позивача, судом підтверджено наявність печатки кожного товариства. Окрім того, в кожній накладній зазначено прізвище ім`я та по батькові відповідальної за здійснення господарської операції особи і правильність її оформлення.

Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Щодо твердження відповідача про наявність розбіжностей між адресою пункту навантаження товару та адресою реєстрації контрагентів, суд зазначає, що це жодним чином не суперечить положенням чинного законодавства та звичаєвій практиці виконання зобов`язань між суб`єктами господарювання та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Наявність розбіжностей між адресою пункту навантаження товару та адресою реєстрації контрагентів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, проведених з контрагентом, натомість, факт передання товару позивачу та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Видаткова накладна є первинним документом, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, тобто засвідчує факт отримання/передачі товарів.

Видаткова накладна надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість, ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання, відомості про постачальника та одержувача товарів, також вказується місце складання такої накладної.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №804/8955/14.

Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Враховуючи наведене, відсутність певної деталізації в первинних документах не є підставою для визнання господарської операції нереальною.

Судом встановлено, що господарські операції ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» з контрагентами щодо поставки товару підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку: договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, які оцінені судом як такі, що належним чином оформлені та підтверджують господарські операції.

Наявні у справі письмові докази, які суд оцінює як належні та допустимі, та встановлені фактичні обставини спростовують твердження відповідача про невідповідність вказаних первинних документів вимогам законодавства.

Також суд звертає увагу, що стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки задля з`ясування реальності спірних господарських відносин та правомірності відображення їх наслідків в обліку платника податків. Проте, як встановлено судом, зустрічних перевірок контрагентів позивача податковим органом не проводилося.

Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Цей підхід підтримано і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року по справі №160/3364/19.

Такого ж висновку дійшов Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі №640/416/22.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 13.04.2023 №6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 13.04.2023 №6778/13-01-07-05, №6782/13-01-07-05, №6783/13-01-07-05, суд дійшов переконання, що такі прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позов в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 26 840 грн, сплаченого за платіжним дорученням №812 від 26.04.2023.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод «Самбірський» (вул. Мазепи, буд.14, м. Самбір, Самбірський район, Львівська область, 81400, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.04.2023 №6778/13-01-07-05.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.04.2023 №6782/13-01-07-05.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.04.2023 №6783/13-01-07-05.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод «Самбірський» (вул. Мазепи, буд.14, м. Самбір, Самбірський район, Львівська область, 81400, ) 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2023 року.

Суддя О. П. Хома