Справа № 200/5896/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Справа№200/5896/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб,

встановив:

20 жовтня 2023 року адвокат Верченко Ольга Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 , позивача, звернулась з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 18 вересня 2023 року №89 Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 11 вересня 2023 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудових книжок серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , періоди роботи з 01.09.1990 по 02.06.1994, з 25.02.1997 по 04.02.1998, з 18.03.1998 по 24.10.1999, з 24.10.1999 по 15.11.2005, з 26.05.2006 по 10.08.2007, з 23.01.2008 по 20.07.2008, з 26.07.2008 по 12.02.2009, з 20.03.2009 по 23.03.2009, з 22.07.2009 по 31.10.2009, з 15.12.2009 по 15.03.2010, з 23.03.2010 по 25.04.2010, з 14.06.2010 по 01.10.2012, з 12.11.2012 по 06.08.2014, з 01.09.1994 по 25.09.1996, з 09.02.1998 по 31.10.1998, з 02.11.1998 по 24.03.1999, з 24.05.1999 по 29.06.2001, з 27.02.2002 по 21.08.2002, з 12.11.2012 по 06.08.2014, з 18.08.2014 по 11.09.2023 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року внесено виправлення до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі №200/5896/23.

31 жовтня 2023 року ухвалою витребувано у відповідача встановлені судом докази по справі.

03 листопада 2023 року відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надав до суду докази по справі.

06 жовтня 2023 долучено до матеріалів справи докази по справі, надані відповідачем.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року витребувано у позивача письмові пояснення та встановлені судом докази по справі.

Письмові пояснення та докази по справі, на виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2023 року, позивачем та/або його представником суду не надано.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням відповідача від 18 вересня 2023 року №89 йому відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. Відповідно до оскаржуваного рішення відповідач зазначає, що страховий стаж позивача становить 30 років 04 місяці 05 днів, пільговий стаж становить 08 років 11 місяців 27 днів. В оскаржуваному рішенні також зазначено, що до пільгового стажу роботи, не враховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки виправлення по батькові власника на титульній сторінці не завірено належним чином.

Позивач вважає таке рішення протиправним та такими, що порушує його конституційні права. Водночас, позивач наводить обґрунтування та підрахунки періодів, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу. В зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію, зарахувавши наведені позивачем періоди до пільгового стажу.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що за принципом екстериторіальності, документи позивача про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №89 від 18 вересня 2023 року приймалось відповідачем. Так, в оскаржуваному рішенні, відповідач зауважив, що згідно поданих документів до страхового стажу позивача не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки виправлення по батькові власника на титульній сторінці не завірена належним чином, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року за №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110. Для зарахування позивачу необхідно долучити довідки про період перебування на обліку у центрі зайнятості та довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів. Тому, відповідно до поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач матиме з 28 червня 2027 року.

Відповідач зазначив, що періоди роботи з 01.09.1990 по 02.06.1994, з 25.02.1997 по 04.02.1998, з 18.03.1998 по 24.10.1999, з 24.10.1999 по 15.11.2005, з 26.05.2006 по 10.08.2007, з 23.01.2008 по 20.07.2008, з 26.07.2008 по 12.02.2009, з 20.03.2009 по 23.03.2009, з 22.07.2009 по 31.10.2009, з 15.12.2009 по 15.03.2010, з 23.03.2010 по 25.04.2010, з 14.06.2010 по 01.10.2012, з 12.11.2012 по 06.08.2014, з 01.09.1994 по 25.09.1996, з 09.02.1998 по 31.10.1998, з 02.11.1998 по 24.03.1999, з 24.05.1999 по 29.06.2001, з 27.02.2002 по 21.08.2002, з 12.11.2012 по 06.08.2014 не зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки за вищевказані періоди роботи відсутні уточнюючі довідки згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637

Крім того, відповідач зауважив, що період роботи з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року позивачу зараховано до пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з виключенням безкоштовних відпусток згідно довідки від 21 серпня 2023 року №111.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_4 .

11 вересня 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18 вересня 2023 року відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, прийняв рішення №89 про відмову в призначенні пенсії, в якому зазначив, що зокрема, наступне.

«Вік заявника 48 років 2 місяці 14 дні.

Страховий стаж особи становить 30 років 4 місяці 5 днів (в тому числі додаткові роки за Список №1 8 років).

Пільговий стаж роботи становить 8 років 11 місяців 27 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За наданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки виправлення по батькові власника на титульній сторінці не завірена належним чином, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Для зарахування необхідно отримати долучити довідки про період перебування на обліку у центрі зайнятості та довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа матиме з 28 червня 2027 року».

Позивач, не погодившись з рішеннями відповідачів, звернувся із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів №1-29 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 19 травня 1993 року по 31 липня 1993 року працював учнем та проходив практику на різних посадах з повним робочим днем під землею;

- з 13 грудня 1993 року по 13 квітня 1994 року працював гірником 2 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року працював підземним гірничим майстром на дільниці вентиляції та техніки безпеки шахта №2 «Новогродівська» Селидівське виробниче об`єднання по видобутку вугілля;

- з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем на підземних роботах в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на дільницю підготовчих робіт в Закритому акціонерному товаристві «Вуглевидобуток»;

- з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року працював підземним гірничим майстром на дільниці 7 в ДВАТ «Шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року працював учнем прохідника підземного та прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті ім. Д. С. Коротченка;

- з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року працював гірником 2 розряду з повним робочим днем під землею в ДВАТ «Шахта «Росія»;

- з 25 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року працював менеджером у приватного підприємця ОСОБА_2 ;

- з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШСК «Донецькшахтопроходка»;

- з 18 серпня 2014 року працює прохідником з повним робочим днем на підземних роботах у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля».

Судом встановлено, що на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року в графі «По батькові» закреслено « ОСОБА_3 » та змінено на « ОСОБА_4 ».

Відповідно до записів №1-27 трудової книжки «Дублікат» серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1997 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем на підземних роботах в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 18 березня 1998 року по 15 листопада 2005 року працював гірничим майстром підземним та прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник»;

- з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року працював прохідником підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецькшахтопроходка»;

- з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівне підприємство»;

- з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземних роботах Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглепроходка»;

- з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглерозробка»;

- з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року працював прохідником 5 розряду підземним та гірничим майстром з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Доншахтоспецстрой»;

- з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»;

- з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахтоуправління імені В. Чапаєва»;

- з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року працював гірничим майстром з повним підземним робочим днем в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік»;

- з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШСК «Донецькшахтопроходка».

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , форма РС-право, виключно до загального страхового стажу позивача зараховано періоди з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року, з 25 лютого 1997 року по 04 лютого 1998 року, з 18 березня 1998 року по 30 червня 2000 року, з 01 липня 2000 року по 29 червня 2001 року, з 27 лютого 2002 року по 28 серпня 2002 року, з 25 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року, з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року, з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року, з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, з 01 березня 2009 року 04 березня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року, з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року, з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року, з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, з 12 листопада 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 06 серпня 2014 року.

Разом із цим, судом встановлено, що період з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року зараховано до загального страхового та пільгового стажу «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в».

Згідно зазначеного розрахунку стажу страховий стаж позивача складає 27 років 1 місяць 10 днів, в тому числі стаж за «Роботи підземні, провідні професії (20)» 8 років 11 місяців 27 днів.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №111 від 21 серпня 2023 року ОСОБА_1 у період з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року працює прохідником підземним з повним робочим днем у шахті, посада передбачена Списком №1 Розділом 1.

Згідно із довідкою Селидівського політехнічного фахового коледжу від 20 лютого 2023 року вих.№02/44 позивач навчався на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму зі спеціальності «Гірничо-прохідницькі роботи» з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року, диплом серії НОМЕР_5 .

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення №89 від 18 вересня 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2014 року №280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зокрема частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Таким чином, необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, що передбачені списком, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV).

Приписами статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

З аналізу зазначеного положення вбачається, що застосування норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 або 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

При цьому, суд ураховує, що для призначення пенсії позивачем було надано довідку відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №111 від 21 серпня 2023 року на підтвердження пільгового стажу, та накази про атестацію робочих місць, які видані за формою згідно вимог чинного законодавства.

Щодо неврахування відповідачем періодів роботи позивача відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, за наданими документами до страхового стажу позивача відповідачем не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки виправлення по батькові власника на титульній сторінці не завірено належним чином, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників

Суд зауважує, що не можна позбавляти позивача права на пенсію у зв`язку з тим, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року містить недолік, який допущено роботодавцем, а саме: на титульному аркуші в графі «По батькові» закреслено « ОСОБА_3 » та змінено на « ОСОБА_4 ».

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Однак, суд зазначає, що позивач, який у даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Адже, невиконання підприємством вимог пунктів 2.2. 2.6 Інструкції №58 не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд відхиляє як підставу для відмови у призначенні пенсії доводи відповідача щодо не зарахування періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що виправлення на титульній сторінці по батькові власника трудової книжки не завірено належним чином.

Адже підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при оформленні підтверджуючих документів.

Щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення пенсії долучено, зокрема, копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року та трудової книжки «Дублікат» серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1997 року, що відповідачем не заперечується.

Водночас, за змістом позовної заяви представник позивача стверджує, що у наданих копіях трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року та дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1997 року, деякі періоди роботи позивача співпадають, тому підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Відповідно до записів №1-29 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 19 травня 1993 року по 31 липня 1993 року працював учнем та проходив практику на різних посадах з повним робочим днем під землею;

- з 13 грудня 1993 року по 13 квітня 1994 року працював гірником 2 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року працював підземним гірничим майстром на дільниці вентиляції та техніки безпеки шахта №2 «Новогродівська» Селидівське виробниче об`єднання по видобутку вугілля;

- з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем на підземних роботах в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на дільницю підготовчих робіт в Закритому акціонерному товаристві «Вуглевидобуток»;

- з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року працював підземним гірничим майстром на дільниці 7 в ДВАТ «Шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року працював учнем прохідника підземного та прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті ім. Д. С. Коротченка;

- з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року працював гірником 2 розряду з повним робочим днем під землею в ДВАТ «Шахта «Росія»;

- з 25 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року працював менеджером у приватного підприємця ОСОБА_2 ;

- з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШСК «Донецькшахтопроходка»;

- з 18 серпня 2014 року працює прохідником з повним робочим днем на підземних роботах у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля».

Так, відповідно до копії трудової книжки «Дублікат» серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1997 року позивач:

- з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року працював гірничим майстром підземним, з повним робочим днем на підземних роботах в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 18 березня 1998 року по 15 листопада 2005 року працював гірничим майстром підземним та прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті у відокремленому підрозділі «Шахтобудівельник»;

- з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року працював прохідником підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецькшахтопроходка»;

- з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівне підприємство»;

- з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, а не по 12 лютого 2009 року, як помилково визначив представник позивача, працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземних роботах Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглепроходка»;

- з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглерозробка»;

- з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року працював прохідником 5 розряду підземним та гірничим майстром з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Доншахтоспецстрой»;

- з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»;

- з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахтоуправління імені В. Чапаєва»;

- з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року працював гірничим майстром з повним підземним робочим днем в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік»;

- з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШСК «Донецькшахтопроходка».

Водночас, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року містить записи про роботу, зокрема, у періоди з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року в Закритому акціонерному товаристві «Вуглевидобуток»; з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року в ДВАТ «Шахта 1-3 «Новогродівська»; з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року в шахті ім. Д. С. Коротченка; з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року в ДВАТ «Шахта «Росія»; з 25 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року у приватного підприємця ОСОБА_2 ; а дублікат записи про роботу у періоди з 18 березня 1998 року по 15 листопада 2005 року - у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник» та з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року - в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецькшахтопроходка».

Тобто, відомості в зазначених трудових книжках є суперечливими та спростовують одна одну.

Разом із цим, в матеріалах позовної заяви наявна виписка із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) по застрахованій особі позивача відповідно до якої:

- за січень-березень 1999 року страхові внески за позивача сплачувались ДВАТ «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з травня 1999 року по червень 2001 року страхові внески за позивача сплачувались ДВАТ «Шахта ім. Д. С. КОРОТЧЕНКА» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з лютого 2002 року по серпень 2002 року страхові внески за позивача сплачувались ДВАТ «Шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»;

- з жовтня 2005 року по березень 2006 року страхові внески за позивача сплачувались Дзюбак;

- з травня 2006 по серпень 2007 страхові внески за позивача сплачувались «ДОНБАСВУГЛЕПРОХОДКА» (дублікат),

- з січня 2008 року по липень 2008 року страхові внески за позивача сплачувались «ДОНЕЦЬКЕ ШАХТОБУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО» (дублікат);

- з липня 2008 року по лютий 2009 року страхові внески за позивача сплачувались «ДОНБАСВУГЛЕПРОХОДКА» (дублікат);

- в березні 2009 року страхові внески за позивача сплачувались ТОВ «ДОНБАСВУГЛЕРОЗРОБКА» (дублікат);

- з липня 2009 року по жовтень 2009 року страхові внески за позивача сплачувались ТОВ «ДОНШАХТОСПЕЦСТРОЙ» (дублікат);

- з грудня 2009 року по березень 2010 року страхові внески за позивача сплачувались ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (дублікат);

- за березень-квітень 2010 року страхові внески за позивача сплачувались ТДВ «ОРЕНДНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШАХТОУПРАВЛІННЯ БЛАГОВІЩЕНСЬКЕ» (дублікат);

- з червня 2010 року по жовтень 2012 року страхові внески за позивача сплачувались ТОВ «ВУГЛЕТЕХНІК» (дублікат);

- з листопада 2012 року по серпень 2014 року страхові внески за позивача сплачувались ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДОНЕЦЬКШАХТОПРОХОДКА»;

- з серпня 2014 року страхові внески за позивача сплачуються ДВАТ «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП ДХК «Селидіввугілля».

Враховуючи вищезазначене, у суду наявні підстави вважати, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 25 березня 1993 року, відображені дійсні періоди трудового стажу позивача, тому відповідач мав взяти до уваги, в першу чергу, трудову книжку позивача, та зарахувати до страхового стажу періоди роботи, які в ній зазначено.

Так, судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу позивача, форма РС-право, виключно до загального страхового стажу позивача зараховано періоди з 25 лютого 1997 року по 04 лютого 1998 року, з 18 березня 1998 року по 30 червня 2000 року, з 01 липня 2000 року по 29 червня 2001 року, з 27 лютого 2002 року по 28 серпня 2002 року, з 25 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року, з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року, з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року, з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року, з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року, з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року, з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, з 12 листопада 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 06 серпня 2014 року, доказів протилежного сторонами суду не надано.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31 березня 1994 року до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Враховуючи, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено обґрунтованих підстав щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року, з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року, з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року, з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року, з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року, з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року, з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року, з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року, з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року, з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року, з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року до його пільгового страхового стажу, та періодів роботи з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 09 лютого 1998 року по 17 березня 1998 року, з 15 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року до загального страхового стажу.

Тому, враховуючи те, що позивач у зазначені періоди працював та виконував підземні роботи, що відповідачем не заперечується, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 09 лютого 1998 року по 17 березня 1998 року, з 15 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року до загального страхового стажу позивача, та періоди з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року, з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року, з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року, з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року, з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року, з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року, з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року, з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року, з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року, з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року, з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року до пільгового страхового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31 березня 1994 року.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №111 від 21 серпня 2023 року ОСОБА_1 у період з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року працював прохідником підземним з повним робочим днем у шахті, посада передбачена Списком №1 Розділом 1. Разом із цим, відповідно до розрахунку стажу позивача, форма РС-право, період з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року включно зараховано до загального страхового та пільгового стажу «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в».

Відтак, є підстави вважати, що вказаний період роботи позивача відноситься до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Так, пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

Як встановлено судом вище, датою звернення позивача із заявою про призначення пенсії є 11 вересня 2023 року, тому страховий стаж позивача при призначені пенсії повинен бути зарахований по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви, тобто серпень 2023 року.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині зарахування періодів роботи з 18 серпня 2014 року по 11 вересня 2023 року до пільгового страхового стажу. Оскільки, по-перше, згідно розрахунку страхового стажу, форма РС-право, відповідачем період з 18 серпня 2014 року по 21 серпня 2023 року включно зараховано до загального страхового та пільгового стажу «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в» позивача. Тому, зарахуванню до загального страхового та пільгового стажу позивача підлягає період з 22 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Щодо зарахування до пільгового страхового стажу позивача періоду навчання з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, згідно із довідкою Селидівського політехнічного фахового коледжу від 20 лютого 2023 року вих.№02/44 позивач навчався на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму зі спеціальності «Гірничо-прохідницькі роботи» з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року, диплом серії НОМЕР_5 .

Згідно із розрахунком стажу, форма РС-право, відповідачем період навчання з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року не зараховано до пільгового страхового стажу позивача.

За приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» №1060-ХІІ від 23 травня 1991 року (далі - Закон №1060-ХІІ), який введений в дію 26 червня 1991 року (в редакції, яка була чинною до 06 вересня 2014 року) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Статтею 34 Закону №1060-ХІІ, до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 04 червня 1991 року №1144-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту»:

1. Введено в дію Закон Української РСР «Про освіту» з дня його опублікування, а частину третю статті 11 і статтю 39 - з 1 серпня 1991 року; статті 18 і 19 - з 1 вересня 1991 року; статтю 12, частину п`яту статті 48 у питанні нових умов оплати праці учнів професійно-технічних училищ, частину першу статті 57 у питанні обсягів фінансування наукових досліджень - з 1 січня 1992 року; частину третю статті 27 - з 1 липня 1992 року, статті 24, 36, 37 в частині, що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року; останній абзац частини першої статті 52 - з 1 січня 1993 року.

2. До приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР «Про освіту» чинні законодавчі та інші нормативні акти Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Закону.

3. Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону. У правовідносинах в галузі освіти, що виникли до введення в дію цього Закону, права й обов`язки, які виникнуть після введення його в дію, визначаються відповідно до цього Закону.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі у період з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року, тобто, до прийняття та набрання чинності Законом України «Про професійно технічну освіту» від 10 лютого 1998 року.

Відповідно, Конституційний суд України, у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Так, відповідно до підпункту «з» частини першої пункту 109 розділу VIII постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03 серпня 1972 року №590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Так, відповідно до підпункту «з» частини першої пункту 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03 серпня 1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 пункту 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03 серпня 1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії.

За результатом дослідження доказів судом встановлено, що з 19 травня 1993 року по 31 липня 1993 року позивач працював учнем та проходив практику на різних посадах з повним робочим днем під землею, з 13 грудня 1993 року по 13 квітня 1994 року гірником 2 розряду з повним робочим днем під землею, з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року підземним гірничим майстром на дільниці вентиляції та техніки безпеки шахта №2 «Новогродівська» Селидівське виробниче об`єднання по видобутку вугілля, таким чином, суд дійшов висновку, що період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року підлягає зарахуванню до пільгового страхового стажу позивача.

Суд наголошує, що доказів зарахування періоду навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року до пільгового страхового стажу матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року підлягає зарахуванню до його пільгового страхового стажу.

З огляду на зазначене, оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується матеріалами справи, суд констатує, що рішення №89 від 18 вересня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, після скасування судом рішення, саме відповідач зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до загального та пільгового страхового стажу позивача спірні періоди роботи.

Водночас, з урахуванням встановлених вище обставин, пільговий страховий стаж ОСОБА_1 становить більше 26 років на підземних роботах з повним робочим днем під землею відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202, отже, у суду наявні підстави зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11 вересня 2023 року.

Інші доводи сторін, суд залишає поза увагою, оскільки останні фактично не впливають на вирішення даного спору по суті.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із цим, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2020 року по справі №520/2261/19 дійшла висновку, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" заява № 11681/85).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №0104-6457-2952-8222 від 18 жовтня 2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 858,88 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов адвоката Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, Львів, Львівська область, 79000; ) про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №89 від 18 вересня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 09 лютого 1998 року по 17 березня 1998 року, з 15 жовтня 2005 року по 15 березня 2006 року, з 22 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 вересня 1994 року по 25 вересня 1996 року, з 25 лютого 1997 по 04 лютого 1998 року, з 09 лютого 1998 року по 31 жовтня 1998 року, з 02 листопада 1998 року по 23 березня 1999 року, з 24 травня 1999 року по 29 червня 2001 року, з 27 лютого 2002 року по 21 серпня 2002 року, з 26 травня 2006 року по 10 серпня 2007 року, з 23 січня 2008 року по 20 липня 2008 року, з 26 липня 2008 року по 06 лютого 2009 року, з 20 березня 2009 року по 23 березня 2009 року, з 22 липня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 15 березня 2010 року, з 23 березня 2010 року по 25 квітня 2010 року, з 14 червня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, з 12 листопада 2012 року по 06 серпня 2014 року, з 22 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31 березня 1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1990 року по 02 червня 1994 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31 березня 1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11 вересня 2023 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 листопада 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна