Справа № 140/28312/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/28312/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 002557 від 21.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення відповідачем перевірки міжнародних перевезень пасажирів, встановлено порушення абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений список пасажирів під час здійснення міжнародних нерегулярних перевезень пасажирів. В подальшому на підставі акту перевірки відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 002557 від 21.08.2023 в розмірі 34 000 грн.

Позивач не погоджується із даною постановою та вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що ним, як ФОП дійсно 28.06.2023 здійснювалось перевезення пасажирів за маршрутом «Київ-Будва» (Чорногорія). Зі змісту відеозапису нагрудної камери перевіряючих вбачається записано список пасажирів, а отже не було допущено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

З наведених підстав просив суд визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову (а.с.1-4).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 відкрито провадження у справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.16-17).

16.10.2023 до суду надійшов відзив Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 11.10.2023, у якому відповідач позов не визнав, оскільки під час перевірки транспортного засобу, який рухався за маршрутом Київ-Будва марки БОВА, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , перевізник ФОП ОСОБА_1 встановлення порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений список пасажирів під час здійснення міжнародних нерегулярних перевезень пасажирів. Так, при перевірці списку пасажирів виявлено, що шляховий лист пасажира не був оформлений належним чином та не містив усієї інформації, зокрема не заповнена інформація щодо д.н.з транспортного засобу, ПІБ перевізника та назва ТЗ, ПІБ водія, тип перевезення, відсутні підпис та печатка перевізника. З пояснень водія вбачається, що він не встиг внести відповідні записи. А отже, відсутність обов`язкових реквізитів позбавляє такий документ статусу списку пасажирів.

Вважає, що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення усіх документів, які передбачені статтею 53 Закону №2344, у зв`язку з чим позивача було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді адміністративно- господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.

З наведених підстав просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.21-24).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.7).

28.06.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №015734 та тижневого графіка перевірок на автодорозі (а/д) 267 км. +100 м а/д М-06 проведено перевірку міжнародних перевезень пасажирів. В ході перевірки транспортного засобу марки БОВА, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , який рухався за маршрутом «Київ-Будва», автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 .

Під час зазначеної перевірки було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений список пасажирів під час здійснення міжнародних нерегулярних перевезень пасажирів та складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом № 020941 (а.с.9).

З вищевказаним актом водій ОСОБА_2 ознайомлений, та вказав, що він перехвилювався і не встиг до кінця заповнити Інтербус. Прізвища пасажирів були заповнені, не вказав своє прізвище та перевізника.

Листом від 10.07.2023 №51416/22/24-23 позивача повідомлено про розгляд справи на 26.06.2023 про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (а.с.29).

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.08.2023 року №ПШ 002557 у зв`язку з відсутністю документів, перелік яких визначений ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений список пасажирів, відповідальність за яке передбачена абзацом шостим частини першої статті 60 Закону №2344-III, до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач оскаржив вказану постанову до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон України №2344-ІII).

Відповідно до статті 2 Закону України №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

В силу вимог пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

Порядок організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні затверджений наказом Міністерства транспорту України від 09.02.2004 №75 (далі - Порядок №75).

Пунктом 6.1 Порядку №75 визначено, що нерегулярні та маятникові перевезення, які здійснюються з використанням українськими перевізниками та іноземними перевізниками шляхових листів груп пасажирів (зразок у додатку 9), звільняються від дозволів, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.

Згідно п. 6.3 Порядку №75 журнал реєстрації шляхових листів груп пасажирів (зразок у додатку 9) має містити відривні шляхові листи груп пасажирів (по два примірники кожен) у кількості 25 одиниць.

Відповідно до п. 6.4 Порядку №75, Журнал реєстрації шляхових листів груп пасажирів та його складові шляхові листи груп пасажирів повинні мати номер. Шляхові листи груп пасажирів також повинні бути пронумеровані послідовно від 1 до 25.

Пунктами 6.6 та 6.7 Порядку №75 шляховий лист групи пасажирів має складатись перевізником перед початком рейсу у двох примірниках для кожної поїздки. Перший примірник шляхового листа групи пасажирів повинен зберігатись в автобусі протягом поїздки, для якої він складений, а другий - у книзі реєстрації шляхових листів груп пасажирів у перевізника.

Відповідно до п. 6.8 Порядку №75, при підготовці шляхового листа групи пасажирів перевізник може використовувати попередньо складений список пасажирів, який додається до шляхового листа групи пасажирів. У цьому разі на попередньо складеному списку пасажирів наводиться прізвище водія, назва перевізника та підпис перевізника, який скріплюється печаткою.

Законом №5444-VІ 16.10.2012 Україна приєдналась до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода Interbus).

Відповідно до ст. 13 Угоди Interbus, шляховий лист пасажирів повинен заповнюватися транспортним оператором у двох примірниках для кожної поїздки перед початком поїздки. Для цілей збереження прізвищ пасажирів транспортний оператор може використовувати попередньо складений перелік на окремому аркуші, який додається до шляхового листа пасажирів. Печатка транспортного оператора або, у разі необхідності, підпис транспортного оператора чи підпис водія автобусу повинні розташовуватись як на переліку, так і на шляховому листі пасажирів.

Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що список пасажирів може оформлятись або у вигляді шляхового листа пасажирів або як окремий документ у вигляд списку, що має необхідні реквізити - прізвище водія, назва перевізника, його підпис та печатка.

З шляхового листа №000019 (а.с.28) вбачається, що в ньому наявний список пасажирів, однак відсутня інформація щодо д.н.з транспортного засобу, ПІБ перевізника та назва ТЗ, ПІБ водія, тип перевезення, відсутні підпис та печатка перевізника, що свідчить про неналежне заповнення шляхового листа перевізником.

Згідно з приписами ст. 34 Закону №2344, автомобільний перевізник, у тому числі, повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону №2344 встановлено, що за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів дохо дів громадян.

Позивач не надав суду жодних доказів належного оформлення водієм автобусу списку пасажирів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується порушення позивачем статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 34 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи виконав покладений на нього обов`язок, та довів правомірність прийняття ним постанови про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, а доводи позивача викладених в позовній заяві не знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243, 245, 246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 002557 від 21.08.2023, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський