Справа № 724/1799/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 724/1799/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук Т.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

30 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Гладкого Олександра Васильовича, Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 , Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №362 від 01.08.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, винесена з порушенням норм адміністративного та процесуального права та підлягає скасуванню. Вказує, що ним подано до Першого відділу Дністровського РТЦК та СП документи, які дають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, згідно яких позивач здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Інших працездатних осіб, які б здійснювали догляд немає. Згідно запису у його військовому квитку серії НОМЕР_1 , йому надано відстрочку від призову під час мобілізації 06.07.2022 на підставі абз.10 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" строком до 09.07.2023 року. Оскільки він маючи відстрочку від призову під час мобілізації, тому підстав для проходження ВЛК у нього не було.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

27 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно військового квитка НОМЕР_1 , виданого 20.12.1988 року Хотинським районним військовим комісаріатом Чернівецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовозобов`язаним відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (а.с.23).

Згідно записів військового квитка ОСОБА_1 отримав 06.07.2022 року відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз.10 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" строком до 06.01.2023 року, яка в подальшому була продовжена до 09 липня 2023 року (а.с.23).

26 липня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до І відділу Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, де після уточнення облікових даних та відповідного розгляду комісією щодо надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_1 було вручено відмову у наданні відстрочки згідно абз.10, ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Виходячи з вищезазначених обставин ОСОБА_1 було направлено на проходження військово-лікарської комісії, згідно направлення №787 від 26.07.2023 (а.с.66).

26 липня 2023 року близько 11:00 години ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні І відділу Дністровського РТЦК та СП відмовився проходити військово-лікарську комісію згідно направлення №787 від 26.07.2023 року, що підтверджується актом фіксації відмови від проходження військово-лікарської комісії від 26.07.2023 складеного працівниками І відділу Дністровського РТЦК та СП. З даним актом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що наявний його підпис в акті (а.с.68).

26 липня 2023 року ТВО заступника начальника І відділу Дністровського РТЦК та СП, капітаном ОСОБА_4 , в присутності ОСОБА_1 було складено протокол №362 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП (а.с.66).

ОСОБА_1 з протоколом ознайомився, підписав його, надав письмові пояснення, згідно яких він не згідний з витягом протоколу комісії від 24.07.2023, тому що здійснює догляд за пристарілою хворою матір`ю, саме тому відмовляється проходити медичну комісію (а.с.66 зворот).

Отже, факт відмови від проходження військово-лікарської комісії визнається самим позивачем у позовній заяві та його поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 було повідомлено про те, що справа за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП буде розглядатись 01 серпня 2023 року о 09 годині 30 хвилин в кабінеті №1 Дністровського РТЦК та СП та роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та вимоги ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом в протоколі. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 26.07.2023 (а.с.67).

01 серпня 2023 року начальником Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, полковником ОСОБА_2 , було розглянуто адміністративну справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, за результатами розгляду якої, прийнято постанову №362 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. В оскаржуваній постанові вказується, що 26.07.2023 року о 11:00 год в приміщенні І відділу Дністровського РТЦК та СП ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України, чим порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч.5 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз.3 пп.3.1, 3.2 глави 3 розділу ІІ наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України". Правопорушення ОСОБА_1 вчинено під час дії в Україні особливого періоду. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про поважні причини неявки не повідомляв (а.с.14-15).

Позивач, не погодившись з притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу, за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

24.02.2022 відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні встановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. Згодом строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

Указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Положеннями ст.1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.210-1 КУпАП).

Згідно зі ст.ст.1, 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію".

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

За приписами абз.3 ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (ч.5 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Відповідно до пп.3.1., 3.2 глави 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року "Про затвердження Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України" медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення №362 від 01.08.2023 року, колегія суддів зважає на таке.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач був обізнаний про відмову у наданні йому відстрочки від призову під час мобілізації на момент розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, наявність або відсутність оформленої відстрочки від призову під час мобілізації не є підставою щодо відмови від проходження медичного огляду військовозобов`язаними, оскільки згідно направлення наданого начальником ТЦК та СП, військовозобов`язані зобов`язані проходити медичний огляд один раз на 5 років ВЛК.

Таким чином, оскільки на момент прийняття оскаржуваної постанови від 01 серпня 2023 року, позивачу було відмовлено у наданні відстрочки згідно зі ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Крім того, відповідачем дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови від 01 серпня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на позивача, оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті.

Так, зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену ч.2 ст.210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду) з посиланням на відповідні норми закону.

Відтак, доводи апелянта щодо відсутності відомостей в оскаржуваній постанові, за яким Законом (статею Закону) його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними.

Посилання позивача в своїй апеляційній скарзі і на те, що відповідачем здійснено помилкову кваліфікацію вчиненого ним правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, посилаючись на відсутність повторного аналогічного правопорушення вчиненого протягом року, колегія суддів оцінює критично, оскільки положення ч.2 ст.210 КУпАП передбачають настання відповідальності не лише за повторне правопорушення, але й за вчинення такого порушення в особливий період.

Зважаючи, що в оскаржуваній постанові чітко вказані підстави для кваліфікації дій позивача саме за ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме за вчинення ним даного правопорушення в особливий період, а не у зв`язку із повторністю, то зазначені аргументи відхиляються за необґрунтованістю.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова підписана та винесена суб`єктом, який не має на це повноважень, з огляду на наступне.

Згідно із п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 "Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" територіальні центри комплектування та соціальної підтримки АР Крим, областей, м.Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки АР Крим, областей, м.Києва та Севастополя.

Відповідно до довідки №203/21 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - Дністровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зареєстрований на відомчому обліку Міністерства оборони України. Організаційно-правова форма: відокремлений підрозділ. Вид діяльності діяльність у сфері оборони. Код , місце знаходження: смт.Кельменці, Чернівецької області (а.с.69).

Отже, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який мав відбутись 01.08.2023 о 09:30 год, оскільки протокол про адміністративне правопорушення № 362 від 26.07.2023 був складений у присутності позивача. Із даного протоколу вбачається, що розгляд справи відбудеться 01.08.2023 в приміщенні Дністровського РТЦК та СП, що засвідчено підписом останнього. Копію протоколу було вручено позивачу (а.с.66-67).

Крім цього, позивачу роз`яснено ст.63 Конституції України, права передбачені ст.268 КУпАП, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Зважаючи на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу, за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги за своєю суттю зводяться виключно до незгоди позивача із рішенням про ненаданням останньому відстрочки від мобілізації, що не звільняє останнього від обов`язку проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України.

Між тим, доказів щодо оскарження рішення про відмову у наданні відстрочки від мобілізації ні позивачем, ні його представником матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.