Справа № 160/14796/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди, яка встановлена постановою КМ України від 28.02.2022 № 168, починаючи з 01.03.2023 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та збільшену суму додаткової винагороди, що місячно, починаючи з 01.03.2023 року і по день ухвалення рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що остання виплата в розмірі 100 500 грн. була проведена позивачу в лютому місяці 2023року. Зазначає, що згідно наказу Військової частини НОМЕР_1 від 06 листопада 2022 року № 243, ОСОБА_1 вважається такою, що посаду здала 06.11.2022 і вибула для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ). Військовою частиною НОМЕР_1 зазначений наказ виконано не було. Лише 28 березня 2023 року позивача було ознайомлено з його витягом. Зазначає, що наказ Військової частини НОМЕР_1 від 06 листопада 2022 року № 243 позивач оскаржує в Дніпропетровському окружному адміністративному суду, справа №160/7257/23. Військовою частиною НОМЕР_1 припинено виплату позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, яка встановлена п. 1 ПКМУ від 28 лютого 2022року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
14.07.2023р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив наступне.
Позивач проходила військову службу на посаді старшого бойового медика 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , прибула на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію».
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року 465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого бойового медика 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
З 06.11.2022 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, позивач вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
З огляду на це, позивач не знаходиться в списках особового складу, штаті, не займає посаду у відповідача з 06.11.2022 та, в зв`язку з цим, не отримує з того часу у відповідача ніяких видів грошового забезпечення.
Фактично 06.11.2022 позивача звільнено з військової частини НОМЕР_1 , останній здав справи та посаду, вибув до військової частини НОМЕР_2 , прийняв там справи та нову посаду, був зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 , отримував там грошове забезпечення, однак потім допустив факт самовільного залишення військової частини, внаслідок чого, виплату грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 позивачеві було призупинено.
Отже, підстави нарахування та виплати усіх видів грошового забезпечення після виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , яке відбулось 06.11.2022р. у відповідача відсутні, а позовні вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на законі.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходила службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022р. № 243, молодший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022р.і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригаді Сухопутних військ ЗСУ. З 06.11.2022р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022р.
Згідно з відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 не отримує з 01.03.2023р.
Відповідно наказу Військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023р. № 98 позивач зарахований до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення з 08.11.2022 року та вважається таким, що прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків.
Позивач оскаржив наказ Військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023р. № 98 щодо себе у судовому порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023р. апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частина НОМЕР_2 , Головнокомандувача Збройних Сил України задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 в адміністративній справі №160/7257/23 скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Міністерства оборони України, Військової частина НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Таким чином, станом на день розгляду справи наказ Військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023р. № 98 є чинним та породжує правові наслідки.
Невиплата саме відповідачем ОСОБА_1 грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди передбаченої відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022р.№168 з березня 2023р. стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам , суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 260 визначено підстави для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п.7 Порядку № 260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини.
Згідно п.8 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Аналіз наведених положень дає підстави суду для висновку, що виплата основних та додаткових видів грошового забезпечення здійснюється виключно на підставі відповідних наказів військової частини, в якій особа проходить службу.
В той час, як встановлено судом, наказом командира військової частини від 06.11.2022р. № 243, ОСОБА_1 з 06.11.2022р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022р.
А отже, відповідач жодним чином не міг видати відповідний наказ про нарахування та виплату грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168, оскільки позивач не перебувала на службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно наказу Військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023р. № 98 позивач зарахований до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення з 08.11.2022 року та вважається таким, що прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків.
Таким чином, саме Військова частина НОМЕР_2 повинна виплачувати позивачу грошове забезпечення починаючи з 08.11.2022 року.
Правових підстав для виплати грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 позивачу з 01.03.2023 року немає.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.
Позивач не пропустив строк звернення з позовом до суду передбачений КАС України, оскільки положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції до 19.07.2022 року, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до п.п.1, 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін