Справа № 944/2725/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 944/2725/22 пров. № А/857/19358/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Яворівського районного суду Львівської обл. від 25.09.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Завади Тараса Романовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Швед Н.П.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.09.2023р., м.Яворів Львівської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2022р. (згідно з відомостями ярлика на поштовому відправленні) представник адвокат Завада Т.Р., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00005038 від 28.05.2022р., серії 2АВ № 00150597 від 09.06.2022р., справи про вказані правопорушення закрити; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-9, 27-28).

Рішенням Яворівського районного суду Львівської обл. від 25.09.2023р. заявлений позов задоволено; скасовано постанови серії 2АВ № 00005038 від 28.05.2022р., серії 2АВ № 00150597 від 09.06.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; закрито провадження у справі (а.с.99-108).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.111-123).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що особливості притягнення до адміністративної відповідальності в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені ст.ст.14-2, 279-1, 279-3 КУпАП.

Спірні правопорушення зафіксоване технічним засобом стаціонарним приладом контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушення Правил дорожнього руху /ПДР/ - «Каскад», який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018; інформація про допущені правопорушення міститься у мережі Інтернет на відповідному сайті.

Оскільки власником автомобіля марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , який двічі допустив перевищення встановленого обмеження швидкості, є ОСОБА_1 ; інша особа із повідомленням про те, що саме ним допущено порушення ПДР, до органу Національної поліції не зверталася; відомості про належного користувача відповідно до даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» є відсутніми, тому спірна постанова відповідає вимогам діючого законодавства.

Недотримання процедури державної перереєстрації транспортного засобу в разі його примусового вилучення чи відчуження, видачі та оформлення реєстраційних документів є підставою для притягнення позивача, як особи, за якою зареєстрований автомобіль, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши представлені фото-, відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови серії 2АВ № 00005038 від 28.05.2022р., винесеної інспектором ДПП Зеленчук І.М., о 10 год. 00 хв 26.05.2022р. позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Opel», модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 394 км + 318 м автодороги М06 «Київ-Чоп», рухався зі швидкістю 96 км/год. (при обмеженні швидкості 50 км/год.), чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 46 км/год., та порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР. Швидкість вимірювалася приладом Каскад 145-1220.

На підставі наведеного відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.13).

Окрім цього, згідно з постановою серії 2АВ № 00150597 від 09.06.2022р., винесеної інспектором ДПП Теліверою Т.С., о 10 год. 38 хв 26.05.2022р. позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Opel», модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 340 км + 202 м автодороги М06 «Київ-Чоп», рухався зі швидкістю 136 км/год. (при обмеженні швидкості 110 км/год.), чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., та порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР. Швидкість вимірювалася приладом Каскад 124-1220.

На підставі наведеного відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.15).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату вчинення правопорушень позивач не був власником автомобіля марки «Opel», модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки останній за порушення митних правил був 23.07.2021р. тимчасово вилучений митним органом і поміщений на склад митниці, а в подальшому 23.05.2022р. примусово відчужений (вилучений) для потреб Збройних Сил України.

Із урахуванням вказаних обставин позивач об`єктивно не міг перебувати за кермом автомобіля на момент фіксації вищевказаних порушень ПДР.

За таких обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є помилковим.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В частині визначення суб`єкта адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, колегія суддів керується таким.

Приміткою ст.122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

В свою чергу, згідно положень ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч.3 ст.14-2 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Таким чином, суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, може бути лише фізична особа, яка:

керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення;

є власником транспортного засобу;

є керівником юридичної особи, якій належить на праві власності транспортний засіб.

Із змісту реєстраційної картки ТЗ слідує, що власником автомобіля марки «Opel», модель «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.66).

Разом з тим, під час судового розгляду з`ясовано факт примусового вилучення митним органом у позивача спірного автомобіля, а в подальшому його передачу на потреби Збройних Сил України.

Зокрема, із листа Львівської митниці № 7.4-3/21/10/11553 від 15.06.2022р. слідує, що згідно з протоколом про порушення митних правил № 1362/20900/21 від 23.07.2021р. Львівською митницею було тимчасово вилучено майно та поміщено на склад митниці на підставі п.6 ч.5 ст.238 Митного кодексу /МК/ України. У зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р. та № 259/2022 від 18.04.2022р., пов`язаного із збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до Закону України № 389-VIII від 12.05.2015р. «Про правовий режим воєнного стану», Закону України № 4765-VI від 17.05.2012р. «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», розпорядження Кабінету Міністрів України № 186-р від 26.02.2022р. «Про передачу майна для потреб Збройних Сил», наказу начальника Західного управління замовника робіт МОУ № 46/нагп від 20.05.2022р., погодженого із начальником Львівської районної військової адміністрації, для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану 23.05.2022р. проведено примусове відчуження (вилучення) майна, а саме, легкового автомобіля марки «Opel», модель «Zafira», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , із ключами запалення.

Згідно довіреності від 23.05.2022р., виданої начальником Західного управління замовника робіт МОУ, отримати примусово вилучене майно доручено ОСОБА_2 .

Примусове вилучення (відчуження) транспортного засобу здійснено 23.05.2022р. на митному складі міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краковець» митного поста «Яворів» на підставі Акту про примусове відчуження або вилучення майна від 23.05.2022р.

Оцінка майна, що було примусово вилучено (відчужено), не проводилась. Транспортний засіб було видано згідно вартості, зазначеної в довідці щодо орієнтовної вартості товарів від 23.07.2021р. (до опису предметів від 23.07.2021р. - справа про ПМП № 1362/20900/21).

Транспортний засіб видано головним державним інспектором відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним управління адміністративно-господарської діяльності Львівської митниці Козловською М.М. по накладній (вимозі) № 157 від 23.05.2022р. ОСОБА_2 .

Витрати за зберігання вищезазначеного майна на складі митниці нараховані по 24.03.2022р., проте згідно постанови Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2022р. у справі № 461/10217/21 стягненню не підлягають (а.с.16-18).

Копії згадуваних документів долучені до матеріалів справи (а.с.19-25).

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану регламентується приписами Закону України № 4765-VI від 17.05.2012р. «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1 цього Закону примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено, що примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Згідно з ст.7 згаданого Закону про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються:

1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення;

2) відомості про власника (власників) майна:

для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код;

для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті;

3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності);

4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані;

5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі.

У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Отже, примусове вилучення (відчуження) транспортного засобу здійснено 23.05.2022р. на митному складі міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краковець» митного поста «Яворів» на підставі Акту про примусове відчуження або вилучення майна від 23.05.2022р., під час складання якого позивач участі не приймав.

Починаючи з 23.05.2022р., позивач втратив право власності на вказаний автомобіль.

Відповідно до п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998р. (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1371 від 23.12.2009р.), транспортні засоби, які були примусово відчужені або вилучені, а також ті, які придбані на території України або ввезені на територію України на законних підставах у період дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, підлягають обов`язковому тимчасовому державному обліку за заявою власника шляхом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів та відповідного журналу.

До заяви власника додаються копія документа, що посвідчує його особу, а також копія акта про примусове відчуження або вилучення майна за зразком згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 р. № 998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (Офіційний вісник України, 2012 р., № 83, ст. 3354) або копія документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Оригінал акта про примусове відчуження або вилучення майна чи документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, та документа, що посвідчує особу власника, перевіряються працівником сервісного центру МВС, а їх копії власноруч засвідчуються підписами адміністратора сервісного центру МВС і власником.

Із змісту викладеного слідує, що чинне законодавство покладає на нового власника примусово відчуженого (вилученого) транспортного засобу обов`язок подати до реєстраційного органу заяву та підтверджуючі документи для внесення інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів та відповідного журналу.

На підставі цих дій примусово відчужений (вилучений) автомобіль повинен перебувати на обов`язковому тимчасовому державному обліку.

У свою чергу, станом на 26.05.2022р. таких дій позивач ОСОБА_1 вчинити не міг, зокрема, через відсутність підтверджуючих документів та необізнаність про примусове відчуження його автомобіля (про вказані обставини довідався з листа Львівської митниці № 7.4-3/21/10/11553 від 15.06.2022р.).

Отже, належних доказів вчинення правопорушень ОСОБА_1 , встановлених ч.1 ст.122 КУпАП, не представлено; не доведено наявність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, як власника транспортного засобу.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за кожне правопорушення.

Також складені інспекторами ДПП постанови за наведених обставин не можна вважати належними і допустимими доказами по справі.

Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В розрізі встановлених обставин, змісту КУпАП і Закону України № 4765-VI від 17.05.2012р. «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998р., колегія суддів враховує, що розглядуваний випадок не врегульований приписами ст.ст.14-2, 279-3 КУпАП, що в аспекті практики Європейського суду з прав людини вказує невідповідність цих норм вимогам «якості закону», зокрема, передбачуваності поведінки особи та значних дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень під час притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, за обставин справи притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можна вважати пропорційним.

З цих міркувань втручання відповідача у право позивача «на мирне володіння майном» в частині накладених штрафів є невиправданим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ДПП.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Яворівського районного суду Львівської обл. від 25.09.2023р. в адміністративній справі № 944/2725/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Департамент патрульної поліції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя: Р. М. Шавель
Судді: Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич

Дата складання повного тексту судового рішення: 30.11.2023р.