Справа № 320/14403/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року №320/14403/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації, у якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації щодо відмови нарахування та виплати щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщенні особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно Постанови КМУ №505 від 01 жовтня 2014 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_1 допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, та зазначає про наявність права на щомісячну адресну грошову допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки згідно з Порядком держава гарантує право особи на поновлення виплати грошової допомоги у разі зміни обставин, які вплинули на припинення виплати такої допомоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що при прийнятті рішень Управління діяло в межах повноважень та на підставі Порядку, затвердженого постановами Кабінету міністрів України №505 та №212, що підтверджує відсутність неправомірних дій Управління щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови КМУ №505 від 01.10.2014. Також наголосив на пропуск строку звернення із цим позовом.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів наведених відповідачем.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.01.2022.

У судове засідання призначене на 11.01.2022 учасники справи не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2022 розгляд справи відкладено на 10.02.2022.

У судове засідання призначене на 10.02.2022 прибув позивач та представник позивача. Відповідач не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку із клопотання відповідача розгляд справи відкладено на 22.03.2022.

Судове засідання призначене на 10.02.2022 знято з розгляду у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та визначено дату наступного судового засідання на 04.07.2022.

У судове засідання призначене на 04.07.2022 учасники справи не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 01.08.2022.

У судове засідання призначене на 01.08.2022 прибули представники позивача та відповідача.

У зв`язку із витребуванням доказів у справі розгляд справи відкладено на 05.09.2022.

У судове засідання призначене на 05.09.2022 учасники справи не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

На підставі частини 3 статті 194, частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Заслухавши сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації з 27.07.2018, як внутрішньо переміщена особа.

ОСОБА_2 (дружина позивача), в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації із заявою щодо зміни категорії ОСОБА_1 з безробітного на працездатну особу у зв`язку із працевлаштуванням у ТОВ Укрфасадбуд на посаду заступника директора та здійснити перерахунок адресної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Постанова № 505).

Листом від 01.09.2021 № 01-12-5470 Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації повідомило про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги, згідно пункту 3 Постанови № 505 з тих підстав, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII; тут і надалі законодавство у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з пунктами 2, 3 статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у передбачених цієї постановою розмірах.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність (абзац 10 пункту 3 Порядку №505).

Так, пунктом 7 Порядку №505 визначено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Пунктом 12 Порядку №505 передбачено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Аналіз наведеного нормативно-правового регулювання свідчить, що у разі припинення виплати особі працездатного віку грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку №505 така допомога їй в подальшому не призначається. Положення абзацу 10 пункту 3 Порядку №505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить приписів щодо неможливості призначення грошової допомоги саме на наступний шестимісячний строк, а містять пряму заборону на призначення такої допомоги особі в подальшому, без обмеження такої заборони певним строком.

При цьому, Порядком №505 передбачено можливість поновлення виплати грошової допомоги за умови якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає про те, що позивач отримував щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Проте у зв`язку із непрацевлаштуванням позивача та відсутністю документів на підтвердження непрацездатності, з лютого 2019 виплату адресної допомоги було припинено. У місячний строк з місяця припинення її виплати позивач не повідомляв уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Відповідно підстави для призначення позивачу такої допомоги відсутні.

Суд наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 689 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було внесено зміни до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, якими абзац 10 пункту 3 Порядку №505 викладено у такій редакції: «особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається».

Тобто, з прийняттям таких змін грошова допомога у разі припинення її виплати відповідно до пункту 7 Порядку не призначається не лише на наступний строк, а в подальшому взагалі.

Аналогічних висновків дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у справах № 640/3828/19 та № 640/15750/20.

Враховуючи наведене правове регулювання та встановлені обставини у цій справі суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщенні особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відтак, у задоволенні похідної вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг суд також відмовляє.

Щодо доводів відповідача про те, що позов у цій справі поданий з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, який передбачений ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача від 01.09.2021 яким останній відмовив поновлення виплати адресної допомоги, а до суду позивач звернувся 08.11.2021, тому встановлений шестимісячний строк звернення до суду позивачем не порушений.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2270,00 грн.

Оскільки за подання цього позову позивач не сплатив судовий збір, а спір вирішено не його користь, суд вбачає за необхідне стягнути з позивача до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101, Код отримувача - (, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA4010001, код класифікації доходів бюджету 22030101) несплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.