Справа № 500/3244/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3244/23 пров. № А/857/17230/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 500/3244/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїБаб`юк П.М.
дата складання повного тексту рішення14.08.2023

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ліхновський Іван Іванович (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просив стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 162226,18 грн недооплати основного розміру пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № за дорученням № Д /26 сума недоотриманого основного розміру пенсії позивача за період з грудня 2019 по грудень 2022 становить 162226,18 грн.

Отже у відповідача наявна заборгованість перед позивачем щодо виплати недоотриманого основного розміру пенсії, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 500/3244/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення недооплати основного розміру пенсії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позовна вимога у даній справі спрямована на стягнення нарахованої заборгованості відповідача перед позивачем, а не на спонукання виконання рішення суду у іншій справі № 500/2620/22.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №500/2620/22.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №500/2620/22 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з врахуванням довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" №2021/1410 від 29.07.2021 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 135032 гривні 30 копійок недоотриманого основного розміру пенсії за період з 01.12.2019 по 01.06.2022 (30 місяців).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі №500/2620/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 500/2620/22 скасовано в частині задоволення позову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 суми в розмірі 135032,30 грн недоотриманого основного розміру пенсії за період з 01.12.2019 - 01.06.2022 (30 місяців) та прийнято нову постанову, якою в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 500/2620/22 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення відповідачем у грудні 2022 було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 та згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії, заборгованість пенсії позивача за період з грудня 2019 по грудень 2022 становить 162226,18 грн (арк. справи 7).

При цьому, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, заборгованість за вказаний період буде виплачено при надходженні відповідного фінансування для виплати сум.

Вважаючи, що дана заборгованість повинна бути стягнута з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Окрім того стаття 2 та частина 4 статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Дослідивши зібрані у справі докази, колегією суддів установлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №500/2620/22 (яке набрало законної сили та яке підлягає до виконання) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області лише провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з врахуванням довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" №2021/1410 від 29.07.2021 року.

Отож, вказане судове рішення стосується такої примусової дії, як проведення перерахунку пенсії належної позивачу з 01.12.2019 з врахуванням довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" №2021/1410 від 29.07.2021 року.

При цьому, вказаним судовим рішенням не було вирішено питання щодо покладання на відповідача обов`язку з виплати донарахованої суми пенсії за результатами такого перерахунку проведеного на виконання вказаного судового рішення.

З постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі №500/2620/22 убачається, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 суми недоотриманої суми пенсії у розмірі 135032,30 грн за період з 01.12.2019 - 01.06.2022 (30 місяців) було відмовлено з підстав передчасного звернення з такою вимогою, позаяк на час розгляду справи у суді перерахунок пенсії на виконання цього ж рішення суду першої інстанції не проведений, що виключало задоволення вимог позивача про стягнення ще не нарахованої суми пенсії.

За приведених обставин, вказаним судовим рішенням у справі № 500/2620/22 не захищено право позивача на своєчасне отримання (стягнення чи виплату) донарахованої суми пенсії.

Як наслідок суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір у цій справі щодо стягнення донарахованої суми пенсії спрямований на виконання судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №500/2620/22, позаяк зобов`язальна частина судового рішення не містить вказівки на необхідність виплати чи стягнення донарахованої суми пенсії.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії від 24.05.2023 року проведеному на виконання рішення суду №500/2620/22 позивачу донараховано за період з грудня 2019 року по грудень 2022 року пенсії у розмірі 162226,18 грн.

Пенсія є щомісячним платежем, виплату якого забезпечують органи пенсійного фонду, однак станом на дату розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції (листопад 2023 року) відповідачем не надано доказів виплати обумовленої суми заборгованості по пенсії на користь позивача.

Отож, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позовна вимога у даній справі спрямована на стягнення нарахованої суми заборгованості по пенсії, а не на спонукання виконання рішення суду у іншій справі № 500/2620/22.

Метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Отже, конструкцією цієї конституційної норми передбачено можливість застосування способів захисту права, в тому числі, не передбачених процесуальними нормами.

Такий підхід відповідає проявам верховенства права, що не обмежується лише законодавством, а містить і інші соціальні регулятори, норми моралі, традиції, звичаї тощо. Всі ці елементи права відповідають ідеології справедливості, що значною мірою відображені у ст. 3, 6, 8, 55 Конституції України.

Аналогічну принцип закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, адміністративний суд, отримавши позовну заяву, повинен встановити наявність факту порушення права та застосувати конкретний спосіб захисту порушеного права, що залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України. Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Водночас, вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача невиплаченого розміру пенсії колегією суддів ураховано, що виплата пенсій фінансується за рахунок бюджетних призначень Державного бюджету, а не за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а як наслідок заявлена позивачем позовна вимога підлягає до задоволення у спосіб зобов`язання відповідача невідкладно виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачений розмір пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року у розмірі 162 226,18 грн ( сто шістдесят дві тисячі двісті двадцять шість гривень 148 копійок).

Досліджуючи питання розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн при поданні позовної заяви та 2433,40 грн при поданні апеляційної скарги, які з урахуванням ст. 139 КАС України підлягають присудженню на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 500/3244/23 скасувати.

Ухвалити постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місце знаходження: Майдан Волі,3, м.Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) невідкладно виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) недоплачений розмір пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року у розмірі 162 226,18 грн ( сто шістдесят дві тисячі двісті двадцять шість гривень 148 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місце знаходження: Майдан Волі,3, м.Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3507 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос