Справа № 340/8271/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/8271/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дії, рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовної заяви, просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови позивачці в призначенні допомоги, а також рішення № 11001-29662773 від 13.07.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги на сім`ю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона ОСОБА_3 є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок групового нещасного випадку, який пов`язаний з ракетним обстрілом російською федерацією м. Кременчук що поєднано з масовим вбивством цивільного населення. Вказаний факт засвідчено відповідним Актом розслідування (спеціального розслідування) групового нещасного випадку від 30.09.2022, затвердженим Заступником Голови Державної служби України з питань праці 04.10.2022. Вказує, що вона 05.07.2023 звернулася із заявою до відповідача про виплату як члену сім`ї потерпілого одноразової допомоги внаслідок нещасного випадку на виробництві, однак рішенням відповідача від 13.07.2023 №11001-29662773 відмовлено у виплаті такої допомоги, оскільки вона зареєстрована за іншою адресою місця проживання, ніж померлий чоловік. Вважає такі дії та рішення Відповідача незаконними. Зазначає, що місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті. Стверджує, що вона є дружиною покійного, що також підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданим 18.01.2019 р. Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 34. Постійно проживала з покійним за місцем його реєстрації, що підтверджується Актом про фактичне місце проживання від 14.08.2023 р., складеним ОСББ "Першотравнева 42А", в якому зазначено, що з липня 2018 по липень 2022 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання чоловіка. Вказувала, що згідно ч.6 ст.29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання. Тому, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації. Крім того, зазначала, що рішення про страхову виплату або про відмову у такій виплаті відповідно до частини другої статті 44 Закону №1105-ХІV приймається у формі постанови, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Натомість відповідач відмовив їй документом під назвою «рішення» і без вказаних даних. Отже, вважає, що вона має право на отримання одноразової допомоги як член сім`ї потерпілого відповідно до положень ч.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою судді від 16.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.36).

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.42-43), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від 05.07.2023 до територіальних органів Пенсійного фонду України з питання призначення їй одноразової допомоги на сім`ю, у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 та доданими до заяви документами. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення від 13.07.2023 за № 11001-29662773, відповідно до якого заявниці відмовлено в призначенні одноразової допомоги, оскільки для призначення страхової виплати - одноразової грошової допомоги є наявність 2 умов: статус дружини (свідоцтво про одруження), довідка про реєстрація їх місця проживання особи ( ОСОБА_1 ), яка повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого ( ОСОБА_2 ). Вказував, що згідно наданого пакету документів до заяви не надано документ, який підтверджує, що реєстрація місця проживання дружини ( ОСОБА_1 ) співпадає з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого ( ОСОБА_2 ). Згідно даних акту за формою Н-1 реєстрація місця проживання потерпілого ОСОБА_2 не співпадає з реєстрацією місця проживання позивачки ОСОБА_1 зазначеної в довідці від 06 лютого 2019 року № 30-10/06. Таким чином, вважає, що дії та рішення відповідача відповідають чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача (а.с.70-73).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 18.01.2019 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, між позивачем та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 18.01.2019 року , актовий запис №34. (а.с.12)

ОСОБА_2 , працював в ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» (а.с.59зв.-60) та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок групового нещасного випадку, який пов`язаний з ракетним обстрілом російською федерацією м. Кременчук, що поєднано з масовим вбивством цивільного населення. Вказаний факт засвідчено відповідним Актом розслідування (спеціального розслідування) групового нещасного випадку від 30.09.2022, затвердженим заступником Голови Державної служби України з питань праці 04.10.2022 (а.с.20-27)

14.07.2022 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.27зв.)

05.07.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення одноразової страхової виплати у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.35 Закону (а.с.65-66)

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення від 13.07.2023 №11001-29662773 про відмову у в призначенні одноразової допомоги на сім`ю ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 . (а.с.18зв.-19) Рішення мотивовано тим, що згідно наданого пакету документів до заяви не надано документ, підтверджуючий реєстрацію місця проживання потерпілого та належність заявниці до складу сім`ї померлого ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч.5 статті 36 Закону №1105-ХІV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 37 Закону №1105-ХІV передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник. Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Статтею 38 Закону №1105-ХІV (в редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) унормовано розгляд справи про страхові виплати.

Територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

З огляду на положення вказаної статті, суд погоджується з доводами позивача, що управлінням не дотримано, встановленої законом форми рішення - постанови, проте таке порушення не є самостійною підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до статті 39 Закону №1105-ХІV уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Відповідно до п. 4 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 21.09.2022 № 2620-IX встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат. Вказаний Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11 (далі - Порядок №11).

Відповідно до п.1.1, 1.2. Порядку №11 дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

У разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Згідно п.5.1 Порядку для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Так, згідно наданих документів, а саме Акту розслідування від 30.09.2022, затвердженого 04.10.2022, ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.21зв.)

Відповідно до довідки за № 30-10/06 від 06.02.2019 позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . (а.с.11)

Так, дійсно місце реєстрації позивачки та померлого її чоловіка ОСОБА_2 не співпадає, проте, суд констатує, що жодної з перелічених у статті 39 Закону N 1105-XIV підстав для відмови у страховій виплаті відповідач не вказав. Місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Абзацами першим та другим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ужиті в Законі № 1058-IV поняття "чоловік" та "дружина" позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК) подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 СК саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Також частиною статтею 75 Сімейного кодексу України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч.6 ст.29 Цивільного кодексу України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у Постанові від 23.09.2021 року по справі №204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.

Крім того, в Постанові від 05.02.2020 року в справі №712/7830/16-ц, Верховний Суд зауважив, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

У законодавстві про соціальне забезпечення визначено, що право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина.

Отже, з огляду на норми Закону №1105-ХІV та Сімейного кодексу України, у цьому випадку достатньою умовою для призначення одноразової допомоги на сім`ю є факт перебування позивача в шлюбних відносинах з померлим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна у матеріалах справи.

По суті доводи відповідача про те, що місце реєстрації позивача та її померлого чоловіка не співпадають та є підставою для відмови у призначенні родині такої страхової виплати, є проявом так званого "правового пуризму", який виявляється у надмірному прагненні до чистоти та переваги форми над змістом.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2, підпунктом 5.3.1 пункту 5 розділу V Порядку №11 установлено, що право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату. Одноразова допомога сім`ї та особам, які мають на це право, виплачується у місячний строк з дня смерті потерпілого (а також при призначенні страхових виплат за рішенням суду, яке набрало законної сили) за наявності всіх необхідних документів, але не пізніше 30 календарних днів після прийняття управлінням (відділенням) Фонду постанови про призначення страхової виплати.

При цьому право на одноразову допомогу сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві настає з дати визнання комісією з розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком таким, що пов`язаний з виробництвом.

Суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають істотне значення для призначення одноразової допомоги на сім`ю, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні допомоги.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо протиправності прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області рішення № 11001-29662773 від 13.07.2023 про відмову в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, з підстав, які у ньому викладені.

При цьому, суд зазначає, що право позивача на отримання такої допомоги порушено саме рішенням відповідача, а не його діями, які й охоплюються прийняттям спірного рішення.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", задоволенню не підлягає, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження відповідного державного органу.

Як слідує з практики Європейського суду: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1105-ХІV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на положення ч.2 ст.37, ст.38 №1105-ХІV, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат або обґрунтовану відмову.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є призначення страхової виплати.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на положення ст.139 КАС України, Закону України "Про судовий збір" здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 858,88 грн. (а.с.35) слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання протиправними дії, рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 11001-29662773 від 13.07.2023 щодо відмови в призначенні одноразової допомоги на сім`ю ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 858,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА