Справа № 460/53003/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 460/53003/22 пров. № А/857/15485/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року (суддя - Щербаков В.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту - 11.07.2023),

в адміністративній справі №460/53003/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 ,

про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 параграфу 12 наказу №37 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині мобілізації та переміщення рядового запасу ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив позовну заяву залишити без розгляду або відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа Військова частина НОМЕР_1 надала суду пояснення, у якому вказала, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 діяли виключно у законний спосіб.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржуване рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та таким, що підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом не досліджено згоду позивача на добровільне проходження військової служби в Збройних силах України, яку не давав ні усно, ні письмово. Відповідач під час мобілізації запропонував надати копії документів лише про наявність дітей. Відповідачем не надано жодного доказу, де є повідомлення, роз`яснення про те, хто, які категорії населення не підлягають мобілізації, що не врахував суд першої інстанції. Зазначає скаржник, що відомості щодо зміни сімейного стану позивача, а саме наявності на утриманні двох усиновлених дітей мали бути відомі посадовим особам відповідача на час видання оскаржуваного наказу. Просить апелянт врахувати, що позивач відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підлягав призову на військову службу під час мобілізації тільки за його згодою і тільки за місцем проживання, а згоди на призов він не надавав, відповідачем порушено вимоги згаданого Закону, а тому наказ №37 від 21.03.2022 року слід визнати протиправним та скасувати. Враховуючи, що позивача призвано на військову службу з порушенням вимог закону, то можна прийти до висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 11.07.2023, та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовільнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивача ОСОБА_1 як рядового запасу наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №37 від 21.03.2022 призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 13, 44).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №70 рядового запасу ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.03.2022 зараховано до списків особового складу частини, на всі інші види забезпечення і визнано таким, що з 22.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 37).

З облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_3 видно, що в графі (4) Сімейний стан і місце проживання сім`ї міститься відмітка "одружений, дочка - 2014 р.н., дочка - 2012 р.н." (а.с. 41).

Вважаючи протиправним наказ відповідача в частині мобілізації ОСОБА_1 на військову службу та направлення на службу до військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Спірним питанням у цій справі є пункт наказу відповідача №37 від 21.03.2022, згідно якого позивача призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції вірно виходив з такого.

Положеннями частин першої та другої статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено:

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 22 Закону №3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно із положеннями абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону №3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону №3543-XII, особи, зазначені в абзацах четвертому - восьмому частини другої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.

Отже, за певних умов не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Згідно із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом пункту 7 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Пунктом 12 Положення №154 визначено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є батьком двох усиновлених на підставі рішення суду дітей віком до 18 років, зокрема: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 10, 11).

Відповідач у відзив на позов зазначив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 за викликом з`явився до третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1, 20.03.2022 пройшов військово-лікарську комісію, за рішенням ВЛК «Придатний до військової служби». 21.03.2022 року позивач був призваний згідно наказу від 21.03.2022 №37 на військову службу під час мобілізації.

Під час призову на військову службу позивач жодним чином не заявляв про сімейні обставини, які надавали б йому право на відстрочку від призову під час мобілізації.

Тобто як вказує відповідач, позивач не повідомив центр комплектування та соціальної підтримки, що він є усиновлювачем двох неповнолітній дітей, відповідні докази ним не надавалось.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідача станом на 21.03.2022 була наявна інформація про те, що позивач є усиновителем двох дітей віком до 18 років.

Також матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивач повідомляв відповідача (чи осіб, які безпосередньо займались прийомом мобілізованих) про те, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх усиновлених дітей.

Позивач надав суду докази направлення таких документів командиру Військової частини НОМЕР_2 лише 31.08.2022 з рапортом про звільнення зі служби (а.с. 15).

Наведені обставини підтверджують, що позивач не заперечував проти призову за мобілізацією на загальних підставах.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймаючи 21.03.2022 наказ №37 щодо призвання позивача ОСОБА_1 як рядового запасу на військову службу на загальних підставах під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , діяв правомірно, з дотриманням порядку мобілізації позивача як військовозобов`язаного у відповідності до вимог статей 17, 65 Конституції України та Закону №3543-XII.

За встановлених обставин і наведеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно заявлених позовних вимог предметом спору у розглядуваній адміністративній справі являється питання щодо правомірності наказу №37 від 21.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині щодо мобілізації та призвання на військову службу позивача ОСОБА_1 .. Питання ж щодо подальшого переміщення по військовій службі позивача чи щодо звільнення позивача з військової служби не являються предметом розгляду у цій справі.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року в адміністративній справі №460/53003/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
С. П. Нос