Справа № 532/1349/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 р.Справа № 532/1349/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державна служба України з безпеки на транспорті на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Назарьова Л.В., вул. Шевченка, 16/25, м. Кобеляки, Кобеляцький, Полтавська, 39200, повний текст складено 26.10.23 року по справі № 532/1349/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень;

- справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що постанова серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню, а обставини, які вказані в оскаржуваній постанові не підтверджені доказами, та не відповідають дійсним обставинам справи. Так, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. На момент вчинення адміністративного правопорушення 24.04.2023 року належним користувачем спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 , є ФОП ОСОБА_2 , а позивач є лише власником такого спеціалізованого транспортного засобу типу платформа, що призначений для перевезення вантажів, у користуванні якого він не перебуває, у тому числі на дату вчинення адміністративного правопорушення.

Представник позивача вважає, що перевізник, якому позивач ОСОБА_1 передав у володіння транспортний засіб на підставі договору оренди, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача, а ОСОБА_1 не наділений такими повноваженнями щодо звернення із відповідною заявою до уповноважених органів і він не може нести відповідальність за дії орендаря. Відтак, вважає, що у діях позивача, як власника вказаного транспортного засобу, відсутній склад адміністративного правопо- рушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вказує, що оскаржувана постанова складена з порушенням Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та Інструкції з оформления уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а також відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження перевищення транспортним засобом встановлених габаритно-вагових норм. Таким чином, порушення при складані постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.10.2023 позов адвоката Книш Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає вимогам щодо порядку її винесення та містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та п. 17 Порядку № 1174, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Зміст постанови серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року відображає всі істотні ознаки складу правопорушення та всі відомості, які містяться в ній, відповідають вимогам чинного законодавства.

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано з правомірністю порядку проведення габаритно - вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Зазначає, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, що підтверджується сертифікатами перевірки типу та сертифікатами відповідності.

Представник відповідача вважає необґрунтованими твердження позивача щодо неналежного суб`єкта відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, тим самим, що відсутні підстави щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, адже нормами чинних нормативно-правових актів не передбачено змін особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, у разі передачі такого в користування іншій особі. За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб. Таким чином, особою, за якою зареєстровано транспортний засіб вважається власник транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до статті 14-3 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За таких обставин та з огляду на відсутність у ЄДРТЗ відомостей щодо належного користувача транспортного засобу на момент виявлення події адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, до адміністративної відповідальності правомірно притягнуто власника транспортного засобу ОСОБА_1 .

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, позивач просить суд апеляційної інстанції розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Зазначений вантажний автомобіль був переданий у користування автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 ), відповідно до договору оренди (суборенди) транспортних засобів від 03.01.2023 року та акту прийому-передачі від 03.01.2023 року до Договору оренди (суборенди) № 1 від 03.01.2023 року.

07.06.2023 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00009273.

17.06.2023 року позивач ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку постанову серії АА № 00009273 від 07 червня 2023 року, з якої вбачається, що він як відповідальна особа 24.04.2023 року о 09 год. 47 хв, за адресою Н-31, км 122+000 Полтавська область допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, передбачених п. 22.5 ПДР - перевищення загальної маси транспортного засобу на 15,75% (2,835 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 кодексу України про адміністративні правопорушення та на позивача накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103).

Відповідно до п. 1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

У той же час, під час реалізації функцій держави, визначених підпунктом 15 пункту 5 Положення №103, працівниками Укртрансбезпеки здійснюється перевірка дотримання перевізниками вимог чинного законодавства.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси: тип транспортного засобу, максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн місцевого значення, тонн. Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль 18, 14.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Разом з тим, згідно частини 2 статті 1321 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі - Порядок №1174).

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувана постанова АА №00009273 від 07.06.2023 у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, не доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, відтак в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі - Порядок №1174), у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення долучено до матеріалів справи: 1) фотографії транспортного засобу, здійснені у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформована автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витяг з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.

Фотографії руху транспортного засобу під час проїзду через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності (роздруківки відомостей веб-сайту додавалися до відзиву на позовну заяву та наявні в матеріалах справи).

Інформаційна картка із метаданими щодо порушення безпосередньо формується автоматичним пунктом, надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, і відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Факт правопорушення зафіксовано в автоматизованому режимі засобами вимірювальної техніки які відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94, обставини правопорушення чітко викладені в постанові.

Отже, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, містить усі необхідні реквізити, установлені як частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП, так і пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі - Порядок №1174), отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

За змістом частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 1321, статтею 1322 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

Згідно пункту 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція №512), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.

При цьому, Інструкцією №512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Отже, винесена Відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 до Інструкції №512.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваної постанови з огляду на відсутність в ній необхідного обсягу інформації (зокрема, відомостей щодо смуги руху, напрямок руху, категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги) не відповідають дійсності, адже ані нормами КУпАП, ані нормами інструкції №512 не передбачено обов`язкового зазначення вказаних відомостей в тексті постанови.

Колегія суддів зазначає, що в обґрунтування відповідних висновків про протиправну відсутність в постанові зазначених відомостей суд першої інстанції посилається на норми Інструкції №512, які на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність.

Зокрема, редакція додатку №1 до Інструкції №512, яка передбачала обов`язкове зазначення в постанові вказаних позивачем відомостей, втратила чинність ще 10.06.2022, тобто за рік до дативинесення оскаржуваної постанови.

Натомість, зазначена позивачем інформація входить до складу метаданих, що опрацьовуються посадовою особою від час розгляду справи, та була врахована під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

При цьому, метадані та зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та своєю природою та суттю є різними поняттями, що не можуть бути ототожнені.

Водночас, відомості про повну масу транспортного засобу, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі зазначені безпосередньо в оскаржуваній постанові в розділі «Фактично зафіксовані параметри ТЗ» в якості додаткових відомостей.

Натомість, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги зазначаються в постанові шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху та безпосередньо зазначені в описовій частині постанови.

Колегія суддів звертає увагу, що пункт 22.5 Правил дорожнього руху не передбачає диференціації нормативних габаритно-вагових параметрів в залежності від руху тією чи іншою ділянкою автомобільної дороги, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті.

В свою чергу, інформація про категорію та тип транспортного засобу, смугу руху та напрямок руху містяться в інформаційній картці габаритно-вагового контролю («class», «direction»), на підтвердження чого додається копія опису протоколу взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи щодо розшифровки даних вагового обладнання), а також відображена в матеріалах фотофіксації.

Таким чином, зміст оскаржуваної постанови АА №00009273 від 07.06.2023 відображає усі істотні ознаки складу правопорушення та усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства та свідчать про доведеність вини позивача у вчиненому правопорушенні.

Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача автомобільними дорогами з перевищенням нормативних вагових параметрів транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, та дані щодо фактичного навантаження та навантаження з урахуванням похибки.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваній постанові Укртрансбезпекою належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеномув тоннах, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи та долучених до відзиву, вбачається, що порушення у даній справі стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.

Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно- вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем, яка використовувалась Відповідачем при розгляді справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

У подальшому така інформація від автоматичних пунктів була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями.

Слід зазначити, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція №512), затверджено лише форму, а не вимогидо зміступостанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1321 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Наведені вище нормативно-правові акти не вимагають обґрунтовувати у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах.

Разом з тим, постановою про адміністративне правопорушення серії АА №00009273 від 07.06.2023 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 15.75% (2.835 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Факт перевищення Позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксоване за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використанням при проведенні останнього належного технічного приладу.

Так, фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 8, WAGA-WIM35, зав. №2, що відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 року №94, на підтвердження чого до відзиву додавалися копії сертифікату перевірки типу та сертифікату відповідності. При цьому, здійснення габаритно- вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію).

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача, що «технічний засіб, на підставі вимірювань якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, оскільки результати таких вимірювань є суперечливими і арифметично неправильними», оскільки надані відповідачем до суду документи, а саме сертифікат перевірки типу та сертифікат відповідності вимірювального засобу, є документами які вказують на те, що вимірювальний прилад WAGA-WIM 35 (у складі автоматичного пункту вагово-габаритного контролю «WAGA») належним чином сертифікований та пройшов повірку.

Відповідно, безпідставними є також і доводи позивача про те, що факт наявності чинних сертифікатів відповідності щодо вагового обладнання не доводить факт наявності правопорушення, до того ж не може достеменно свідчити, що саме на час події він був повністю справний і доказів цього відповідачем суду не надано, адже вказані документи (сертифікат перевірки типу та сертифікат відповідності, чинні на момент фіксації адміністративного правопорушення) і є саме тими документами, що підтверджують технічну справність вагового обладнання та його придатність до застосування протягом визначних законом строків міжповірочних інтервалів.

Таким чином, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Відповідно, доводи позивача, викладені в позовній заяві, та відповідні висновки суду першої інстанції щодо наявності сумнівів у достовірності зафіксованих даних не відповідають дійсності, є безпідставними та не повинні братися до уваги під час розгляду та вирішення даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу становила 23150 кг (23,150 т); загальна маса з урахуванням похибки вагового комплексу - 20835 кг (20,835 т).

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134 1:2006, IDT) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь.

Відсоткове та натуральне значення перевищення вагових параметрів транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання автоматичного комплексу, яка складає 10% щодо загальної маси та 16% щодо навантаження на осі.

Так, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під часу руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна:

*% перевищення = ((Хфакт ? Хнорм ? похибка пристрою)/Хнорм)*100, де

Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Хфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Згідно формули зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідно до постанови АА №00009273 від 07.06.2023:

- загальної маси транспортного засобу на 15.75% (2.835 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон:

Розрахунок: *% перевищення = ((X факт - X норм ? похибка пристрою)/Х норм)*100 *% перевищення = ((23150- 18000 кг - 10%*23150)/18000)*100=15,75%

Отже, перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові із зазначенням застосованої формули.

При цьому, в обґрунтування своєї позиції позивач посилається на редакцію пункту 22.5 Правил дорожнього руху щодо визначення максимально допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, яка на момент вчинення правопорушення та винесення оскаржуваної постанови втратила чинність.

Щодо доводів позивача про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки транспортний засіб передано в користування іншій особі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, особа суб`єкта відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначається відповідно до статті 143 КУпАП.

Відповідно до статті 143 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Так, ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС.

Відповідно до положень пункту 2 розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

У разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у частині 1 статті 143 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За запитом уповноваженої посадової особи (за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України надають відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Отже, під час опрацювання наданих системою матеріалів інформаційного файлу щодо виявленої події порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою Укртрансбезпеки від ЄДРТЗ було отримано інформацію про особу суб`єкта відповідальності відповідно до статті 143 КУпАП, а саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб MAN 18.285 M, державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 , позивача по справі.

При цьому, згідно отриманої інформації відомості щодо належного користувача даного транспортного засобу до ЄДРТЗ внесені не були.

Разом з тим, позивач зазначає про те, що він не є суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки відповідно до умов укладеного договору оренди (суборенди) транспортного засобу №1 від 03.01.2023 передав у користування зазначений транспортний засіб іншій особі - ФОП ОСОБА_2 та саме останній використовував його у своїй господарській діяльності, з огляду на що відсутні підстави щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не можемо погодитись з таким твердженням позивача та відповідними висновками суду, адже нормами чинних нормативно-правових актів не передбачено зміни особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, у разі передачі такого в користування іншій особі.

Відповідно до пункту 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок №1388) передбачено вичерпний перелік підстав, у разі яких проводиться перереєстрація транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного пункту перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення його на бланку) замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно, передача транспортного засобу в користування іншій особі до даного переліку не входить.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдиний державний реєстр транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2020 №779, Єдиний державний реєстр транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) - це інформаційна система, яка є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ (далі - ЄІС МВС), що забезпечує накопичення, використання, узагальнення, зберігання, передачу, захист інформації про зареєстровані транспортні засоби, їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Адміністратором ЄДРТЗ є Головний сервісний центр МВС, який забезпечує, серед іншого, обробку (унесення, накопичення, використання, узагальнення, зберігання, передачу, захист) інформації в ЄДРТЗ про зареєстровані транспортні засоби, їх власників (співвласників), належнихкористувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (пункт 6 розділу І).

Пунктом 1 розділу ІІІ зазначеного Положення передбачено, що основними інформаційними об`єктами ЄДРТЗ є набір відомостей про:

- зареєстровані на території України транспортні засоби та їх власників (співвласників), належних користувачів;

- закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

В свою чергу, пунктами 6 та 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2020 №779, передбачено виключний перелік відомостей, що вносяться до ЄДРТЗ про власника (співвласника) транспортного засобу (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження; повне найменування та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (для юридичних осіб); адреса реєстрації місця проживання фізичної особи або адреса місцезнаходження юридичної особи; назва, серія (за наявності), номер, дата видачі документа, що посвідчує особу, та найменування органу, який його видав; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону)) та про транспортний засіб.

Пунктом 1 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1145 (далі - Порядок №1145), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №1145, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками (власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач), якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування (пункт 3 Порядку №1145).

Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно правил встановлених статтею 14 3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ.

Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, передача транспортного засобу в користування іншій особі не є самостійною підставою для внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача транспортного засобу за відсутності на те відповідної заяви уповноваженого суб`єкта.

За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб.

Внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви в порядку, передбаченому Порядком №1145.

Крім того, колегія суддів зауважує, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.07.2023 року у справі № 560/514/22: «ані Порядком № 1197, ані абз. 4 п. 16 Порядку № 1371 прямо не передбачено обов`язок власника транспортного засобу внести до Реєстру відомості про належного користувача».

Разом з тим, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, призводить до визначення відповідальною особою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб.

Дійсно, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень законодавства вбачається, що особою, за якою зареєстровано транспортний засіб, вважається власник даного транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до статті 143 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 132-1 цього Кодексу, за умови відсутності в ЄДРТЗ відомостей про належного користувача даного транспортного засобу.

З огляду на зазначені обставини та відсутність у ЄДРТЗ відомостей щодо належного користувача транспортного засобу на момент виявлення події адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, відповідно до норм статті 143 КУпАП та Порядку №1174, Інструкції №512 до адміністративної відповідальності правомірно притягнуто власника транспортного засобу - ОСОБА_1 , позивача по справі.

Щодо доводів позивача про те, що з наявних матеріалів неможливо ідентифікувати особу, яка була за кермом на момент фіксації події адміністративного правопорушення, та про те, що 24.04.2023 на день вчинення адміністративного правопорушення, вантажний автомобіль типу платформа MAN 18.285 М, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі під керуванням ФОП ОСОБА_2 та в розпорядженні позивача ОСОБА_1 не перебував, колегія суддів зауважує, що зазначені вище норми законодавства не пов`язують наявність в особи статусу суб`єкта відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 132-1 КУпАП, з фактом керування особою транспортним засобом, а виключно з тим, за ким такий транспортний засіб зареєстровано чи хто є його належним користувачем.

Також, доводи позивача, що 27.06.2023 ФОП ОСОБА_2 направив на адресу Державної служби з безпеки на транспорті лист-заяву №2 від 27.06.2023 року ФОП ОСОБА_2 направив на адресу Державної служби з безпеки на транспорті лист-заяву №2 від 27.06.2023 року про визнання факту адміністративного правопорушення та повідомив відповідача, що на момент вчинення правопорушення автомобіль MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 перебував у його користуванні, колегія суддів не бере до уваги, оскільки частина 1 статті 279-7 КУпАП обов`язковою умовою для звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 143 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності передбачає не тільки особисте звернення особи, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а й також надання документу (квитанції) про сплатувідповідного штрафу.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати тією чи іншою особою штрафу згідно постанови АА №00009273 від 07.06.2023, отже відсутні підстави для звільнення позивача як відповідальної особи від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова, яку оскаржує позивач у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено події, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.10.2023 року по справі № 532/1349/23, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.10.2023 по справі № 532/1349/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 30.11.2023 року