Справа № 160/16631/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з 09 грудня 2022 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 09 грудня 2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов?язання вчинити певні дії, - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
04.10.023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до поданої особисто заяви від 09.12.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначена пенсія з 09.12.2022. Згідно довідок, уточнюючих пільговий стаж від 24.10.2022 № 309/31 та від 18.04.2023 № 114.31, які видані АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», позивач працював у шкідливих умовах праці за Списком № 1 з 04.12.2006 по 10.04.2023. До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди, в тому числі, й з 05.03.2007 по 02.05.2007 учнем підземного машиніста конвеєра та з 03.05.2007 по 29.09.2007 учнем підземного кріпильника, оскільки в пільговій довідці не зазначено про отримання 100% тарифної ставки підземного робітника. Станом на 01.06.2023 страховий стаж позивача зарахований по 30.11.2022, складає 43 роки 05 місяців 12 днів, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 1 14 років 06 місяців 09 днів. Зважаючи на те, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи, підтверджений необхідними документами, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
12.10.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.
16.10.2023 року до суду від відповідача надішли матеріали пенсійної справи позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Томаківським РВУМВС України в Дніпропетровській області.
З 09.12.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».
09.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання пенсійного забезпечення.
«Статтею 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345), який вступив в силу 16.09.2008, передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років, для чоловіків за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для оіб, які втратили працездатність.
Відповідно до наданої особисто заяви від 09.12.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), Вам призначена пенсія з 09.12.2022.
Згідно довідок уточнюючих пільговий стаж від 24.10.2022 № 309/31 та від 18.04.2023 № 114/31, які видані АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», Ви працювали у шкідливих умовах праці за Списком № 1 з 04.12.2006 по 10.04.2023.
До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди, а саме:
з 05.03.2007 по 02.05.2007 учнем підземним машиніста конвеєра та з 03.05.2007 по 29.09.2007 учнем підземного кріпильника, оскільки в пільговій довідці не зазначено про отримання 100% тарифної ставки підземного робітника;
з 20.02.2008 по 20.02.2008, з 07.07.2008 по 11.07.2008 прогули;
з 25.07.2008 по 25.07.2008, з 23.09.2008 по 23.09.2008, з 29.05.2022 по 30.05.2022, з 06.06.2022 по 06.06.2022, з 25.07.2022 по 27.07.2022 періоди перебування в відпустці без збереження заробітної плати;
з 07.10.2008 по 21.10.2008, з 01.11.2008 по 15.03.2009, з 01.01.2014 по 28.02.2014, з 17.12.2015 по 29.02.2016 періоди простою.
Згідно частини 3 статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов?язковому держаному пенсійному страхуванню, умови праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Довідки уточнюючі пільговий стаж роботи від 24.10.2022 № 309/31 та від 18.04.2023 № 114/31, з метою підтвердження зазначених в них відомостей первинним документам, було направлено на перевірку до відділу контрольно-перевірочної роботи № 5 управління контрольно-перевірочної роботи.
Перевірка запланована на серпень місяць поточного року.
За результатами проведеної перевірки вищезазначених довідок, можливо буде повернутися до перегляду Вашого розрахунку пільгового стажу в підземних умовах праці за Списком № 1 та визначення права на обчислення розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345.
Станом на 01.06.2023 Ваш страховий стаж, зарахований по 30.11.2022, складає 43 роки 5 місяців 12 днів, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 1 14 років 06 місяців 09 днів…»
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача про зарахування до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007 (усього 06 місяців 18 днів) та призначення пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов??язкове держане пенсійне страхування», оскаржив її правомірність до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
За приписами частини 1 статті 1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Приписами статті 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 58 Закону №1058-IV передбачено, що пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Так, згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_3 від 01.07.1988 року, ОСОБА_1 працював з 05.03.2007 по 21.06.2011 в ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на посадах, віднесених до Списку № 1, про що містять ся відмітки про атестацію робочих місць.
Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Згідно довідки № 309/31 від 24.10.2022 року, виданої АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», позивач працював у період з 05.03.2007 по 02.05.2007 (00 років 01 місяць 29 днів) учнем підземного машиніста конвеєра та з 03.05.2007 по 20.09.2007 (00 років 04 місяці 19 днів) учнем підземного кріпильника, за професіями, що передбачені Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1а код КП позиція 1.1а підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.
Вказана довідка була надана відповідачу у складі документів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, була перевірена відповідачем та частково врахована під час розрахунку пільгового стажу позивача.
При цьому, вказана довідка містить посилання на те, що у позивача не було роботи за скороченим (неповним) робочим днем.
Водночас, умовами ст. 114 Закону №1058-IV передбачено таку обов?язкову умову для зарахування пільгового стажу до Списку № 1, як зайнятість повний робочий день на підземних роботах.
Су наголошує, що жодними нормативно-правовими актами не передбачено таку умову для зарахування пільгового стажу, як отримання 100% тарифної ставки підземного робітника.
Отже, відповідач безпідставно, з порушенням приписів чинного пенсійного законодавства, не зарахував до пільгового стажу позивача період 05.03.2007 по 02.05.2007 (00 років 01 місяць 29 днів) учнем підземного машиніста конвеєра та з 03.05.2007 по 20.09.2007 (00 років 04 місяці 19 днів), посилаючись на не зазначення про отримання 100% тарифної ставки підземного робітника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007 (усього 06 місяців 18 днів).
За викладених обставин, з метою належного захисту прав позивача, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007.
Щодо вимоги позивача про зобов?язання виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, то суд зазначає, що в цій частині вимоги позивача є передчасними зважаючи на те, що вказані права позивача на час звернення до суду не були порушені.
Водночас, за приписами частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За викладених обставин, позовні вимоги в цій частині, задоволенню не підлягають.
Стосовно позовної вимоги про зобов?язання призначити позивачу пенсію у певному розмірі, то суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок пільгового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача є зобов`язання Пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у цій справі.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи із заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довели правомірності не зарахування позивачу періодів його роботи згідно трудової книжки до пільгового стажу, та відмовили у призначенні пільгової пенсії, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
На підставі частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанціями від 21.06.2023 року та від 19.07.2023 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, то сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007 (усього 06 місяців 18 днів).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди з 05.03.2007 по 03.05.2007 та з 03.05.2007 по 21.09.2007.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна