Справа № 320/7987/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7987/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Кузьмишина О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держспоживслужби в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держспоживслужби в Київській області третя особа: Начальник Броварського районного відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Демченко В.І. про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держспоживслужби в Київській області, третя особа: Начальник Броварського районного відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Демченко В.І., - в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про звільнення ОСОБА_1 від 31.05.2021 №170-К;

- поновити на посаді начальника Броварського районного управління Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області;

- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2021 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 6248,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та в задоволенні позову у повному обсязі відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Крім того, апелянт зауважує, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні. Зазначає, що Наказом від 30.10.2020 року №231-К, введено в дію Штатний розпис Головного управління на 2020 рік, затверджено Т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 30.10.2020 штат у кількості 527 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 2 766 353,00 грн, відповідно до якого посадовий оклад начальника Броварського районного управління Головного управління становить 6300,00 грн. Фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами Броварського районного управління становить 54088,00 грн. В подальшому ГУ введено нову структуру та штатний розпис, у зв`язку із чим відбулося скорочення певних посад, в тому числі і скорочення посади позивача. Згідно із структурою ГУ затверджено В.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 19.03.2021 та погоджено В.о. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 19.03.2021 в складі Головного управління наявний структурний підрозділ №21 Броварський відділ (кількість штатних одиниць 11 осіб). Штатний розпис на 2021 затверджений Заступником Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 27.04.2021 штат у кількості 520 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 2 706 125,00 грн., відповідно до якого посадовий оклад Начальника Броварського відділу Головного управління становить 6 100,00 грн. Фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами Броварського районного управління становить 53 488,00 грн. Вказане дозволяє зробити висновок, що відбулася зміна (скорочення) штату, в тому числі ліквідація посади позивача. Також відповідач зазначає, що посада «Керівник управління у складі департаменту, головного управління, служби» є вищою посадою державної служби ніж посада «Керівник відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління» про що свідчить в тому числі і різниця в посадових окладах. Як було зазначено вище, посадовий оклад Начальника Броварського районного управління Головного управління становив 6300,00 грн, тоді як посадовий оклад Начальника Броварського відділу Головного управління становить 6100,00 грн. Відповідач звертає увагу, що, оскільки, як було обґрунтовано вище, посада начальника відділу не є рівнозначною посаді начальника районного управління (рівень оплати праці та територіальні повноваження). Таким чином, фактично відповідач був позбавлений права запропонувати позивачу рівноцінну посаду, відповідну до його професійної підготовки та професійних компетентностей, тому йому було запропоновано нижчу посаду державної служби. Як свідчать фактичні обставини справи, внаслідок зміни структури та штатного розпису відбулося скорочення посади позивача. Таким чином, оскільки у зв`язку із зміною структури та штату, скороченням районних управлінь ГУ, відбулося скорочення посади Начальника Броварського районного управління ГУ та не введено до штату відповідної рівнозначної посади, відповідач вважає, що така ситуація цілком відповідає поняттю виняток, тому ним відповідно до положень ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» було запропоновано нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 листопада 2023 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача - Ситюка Володимира Григоровича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, оскільки неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 03.07.2017 № 192-К ОСОБА_1 призначено з 04.07.2017 на посаду начальника Броварського районного управління як такого, що визнаний переможцем конкурсу на цю посаду в порядку переведення з Управління Держпродспоживслужби в Броварському районі з посадовим окладом згідно штатного розпису зі збереженням шостого рангу державного службовця.

В подальшому наказом від 27.09.2019 № 503 введено в дію нову структуру та штатний розпис, а також наказом від 30.10.2020 № 231-К змінено назву Броварське районне управління на Броварський відділ.

Так, з 03.07.2017 по 31.05.2021 позивач працював на посаді начальника Броварського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

У зв`язку із скороченням чисельності штату внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління відповідно до наказу від 27.04.2021 № 1824-ОД "Про введення в дію нової структури та штатного розпису" ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 та ст. 43 Закону України «Про державну службу», а також запропоновано перевести на вакантну посаду Головного спеціаліста Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та Головного спеціаліста Рокитнянського відділу. Повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновану посаду, необхідно подати відповідну заяву, у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З вказаним попередженням ОСОБА_1 ознайомлено 29.04.2021.

В подальшому позивачу запропоновано посаду Головного спеціаліста Рокитнянського відділу, від якої останній 28.05.2021 відмовився.

Наказом від 31.05.2021 № 170-К було припинено державну службу позивача та звільнено з займаної посади. Позивача з наказом ознайомлено 31.05.2021.

Крім того, в матеріалах справи наявний Акт від 31.05.2021 складений о 18:10 год. Заступником начальника відділу управління персоналом, провідним фахівцем відділу управління персоналом та головним спеціалістом відділу управління персоналом, про те, що ОСОБА_1 , після отримання Акту прийому-передачі справ і майна та обхідного листа для оформлення, до 18:00 год. 31.05.2021 до відділу не з`явився, тобто не надав підписаний Акт прийму-передачі справ і майна та обхідний лист і не отримав трудову книжку.

В подальшому позивач звернувся з заявою від 07.06.2021 до відповідача з проханням видати йому трудову книжку. Як вбачається з матеріалів справи позивачем трудову книжку було отримано 19.07.2021 року.

Не погоджуючись зі спірним наказом про звільнення та вважаючи його протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» звільнив позивача, не запропонувавши йому іншу рівнозначну посаду державної служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

управління персоналом державних органів;

реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889 визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 889).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Так, ч. 1 ст. 83 Закону № 889 визначено, що державна служба припиняється:

у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84);

у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст. 85);

за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст. 86);

за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87);

у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст. 88);

у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст. 43);

у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»;

з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст. 88-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

ліквідація державного органу;

встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Наразі, нормами ч. 3 ст. 87 Закону № 889 встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п. 1 та 1-1 ч. 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Статтею 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення;

прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення;

призову або мобілізації роботодавця - фізичної особи під час особливого періоду;

встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 03.07.2017 № 192-К ОСОБА_1 призначено з 04.07.2017 на посаду начальника Броварського районного управління як такого, що визнаний переможцем конкурсу на цю посаду в порядку переведення з Управління Держпродспоживслужби в Броварському районі з посадовим окладом згідно штатного розпису зі збереженням шостого рангу державного службовця.

Наразі, 29.04.2021, на виконання наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 27.04.2021 № 1824-ОД "Про введення в дію нової структури та штатного розпису", позивача попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 ст. 43 Закону № 889 з посади начальника Броварського міськрайонного управління, яку він не обіймав. А наказом від 31.05.2021 № 170-К позивача звільнено з займаної посади - начальника Броварського районного управління.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивача, як начальника Броварського районного управління, не було попереджено про майбутнє звільнення у встановленні законом строки.

Також ,колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Займаючи посаду начальника Броварського міськрайонного управління ОСОБА_1 , займав посаду державної служби категорії «Б».

Однак, як убачається з матеріалів справи, що під час повідомлення позивача про наступне звільнення йому було запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та посаду головного спеціаліста Рокитнянського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області категорія «В», що є нижчою за попередньою посадою, а саме начальника Броварського міськрайонного управління. Водночас посаду начальника Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області позивачу запропоновано не було.

Слід зазначити, що положення частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» покладають на суб`єкта призначення або керівника державної служби обов`язок запропонувати державному службовцю іншу саме рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, врахувавши при цьому переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Щодо доводів апелянта, що посада начальника Броварського відділу не є рівнозначною посаді начальника Броварського районного управління, з огляду на різницю в розмірах посадового окладу та територіальній юрисдикції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

За правилами частин першої, другої статті 6 вказаного Закону посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: категорія «А» (вищий корпус державної служби), категорія «Б», категорія «В».

До категорії «Б» належать, зокрема, посади керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.

Перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів».

Згідно з вказаним переліком до підкатегорії посад державної служби «Б» належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, до яких прирівнюються посади, зокрема, керівники підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів і їх заступники (експертних груп, головних управлінь, управлінь, інспекцій, відділів, відділень, секторів), зокрема, центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до п.п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади та здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Дослідивши копії приєднаних до матеріалів справи Положення про Броварське районне управління та Положення про Броварський відділ, колегія суддів встановила, що відповідні підрозділи мають статус структурних підрозділів Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Отже, посади керівників підрозділів у складі Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області належать до підкатегорії посад державної служби «Б».

Зазначені норми права дають підстави для висновку, що посади начальника Броварського районного управління та начальника Броварського відділу належать до однієї підкатегорії посад державної служби - «Б» та є рівнозначними посадами у розумінні пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу».

Схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2021 році, що також затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», для різних посад, які входять до однієї підкатегорії, встановлює неоднакові посадові оклади, зокрема й посадовий оклад керівника управління у складі головного управління відрізняється від посадового окладу керівника відділу у складі головного управління.

Разом з тим Законом України «Про державну службу» не передбачено врахування різниці в посадових окладах за посадами, які належать до однієї підкатегорії, при вирішенні питання про те, чи є посади рівнозначними для цілей цього Закону.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що відбулася зміна (скорочення) штату, в тому числі ліквідація посади начальника Броварського міськрайонного управління, оскільки по суті було здійснено заміну назви з управління на відділ де посада начальника зберігалась та позивачу запропонована не була.

Так, наказом від 30.10.2020 №231-К було введено в дію Штатний розпис Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на 2020 рік, яким передбачено штат у кількості 527 штатних одиниць. До структури Головного управління входило Броварське районне управління з кількість штатних одиниць - 11 осіб та яке очолював начальник Броварського районного управління, посадовий оклад якого становив 6300,00 грн.

Згідно із структурою Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, затвердженою в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 19.03.2021 та погоджено в.о. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 19.03.2021, в складі Головного управління передбачено 520 штатних одиниць, включаючи Броварський відділ з кількість штатних одиниць - 11 осіб, який очолює начальник Броварського відділу, посадовий оклад якого становить 6100,00 грн.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу І Положення про Броварське районне управління його повноваження поширювалися на територію Броварського району.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу І Положення про Броварський відділ його повноваження поширюються на територіальні громади Київської області, згідно додатку 1. У свою чергу зазначений додаток містить перелік назв територіальних громад, а саме - Броварська міська, Великодимерська селищна, Зазимська сільська, Калинівська селищна, Калитянська селищна територіальні громади, які належать до Броварського району.

Колегія суддів враховує, що згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» Броварський район у складі зазначених територіальних громад було ліквідовано та утворено Броварський район у складі територій Баришівської селищної, Березанської міської, Броварської міської, Великодимерської селищної, Зазимської сільської, Згурівської селищної, Калинівської селищної, Калитянської селищної територіальних громад.

Разом з тим зміна складу територіальних громад, які входять до Броварського району, не належить до обставин, які впливають на визначення посад керівника Броварського районного управління та керівника Броварського відділу як рівнозначних.

Також, колегія суддів звертає увагу, що загальна кількість штатних одиниць в реорганізованого управління та новоутвореного відділу не змінилась, про, що сам відповідач не заперечує. Тобто, попередня посада позивача скорочена не була але лише змінила назву у зв`язку із зміною назви структурного підрозділу з «управління» на «відділ».

Окрім цього, будь-яких обґрунтувань не можливості призначення позивача на рівнозначну посаду чи відсутності її вакансій відповідач суду не надав.

Тобто, відповідач в порушення норм ч. 3 ст. 87 Закону № 889 звільнив ОСОБА_1 не запропонувавши іншу рівнозначну посаду державної служби.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 31.05.2021 № 170-К про звільнення ОСОБА_1 та необхідність задоволення позовних вимог про поновлення позивача .

Відповідно до частини першої ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем не надано належних та обґрунтованих доводів звільнення позивача.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Держспоживслужби в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 30.11.2023р.)