Справа № 400/5300/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 р. Справа № 400/5300/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.06.21 р. № 0-1422, № 0-1422, № 0-1422,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просить суд визнати протиправними, незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.06.2021 року № 0-1422, від 07.06.2021 року № 0-1422, від 07.06.2021 року № 0-1422.

Ухвалою від 19.07.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником нежитлової будівлі а саме: нежитлова будівля, (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (склад) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані будівлі не об`єктом оподаткування згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки використовувалися позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що позивач не надав доказів того, що об`єкти нерухомого майна на які були нараховані податкові повідомлення-рішення призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З метою уніфікації об`єктів нерухомості Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації розроблено та затверджено наказом від 17.08.2000 № 507 Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою - їх цільовим функціональним призначенням. Оскільки фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному класифікатором, із використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення, то платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об єкта нерухомості доцільно звертатись до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду.Відсутність вищезазначеного висновку унеможливлює віднесення нежитлових будівель, що належать позивачу до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Класифікатора

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

На підставі даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.07.2021 року №2 65242876 позивач є власником нежитлових будівель а саме: нежитлова будівля, (виробничий будинок) (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (склад) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

07.06.2021 року ГУ ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення № 0-1422, № 0-1422, № 0-1422, якими позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, без статусу юридичної особи, а саме займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); Вантажним автомобільнм транспортом; Надає в оренду сільськогосподарські машини і устаткування; займається оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; займається допоміжною діяльністю у рослинництві.

Для провадження підприємницької діяльності з товарного сільгоспвиробництва позивач використовує належні йому на праві приватної власності нежитлові будівлі, а саме: нежитлова будівля, (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (склад) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;нежитлова будівля (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Позивач є сільськогосподарським товарним виробником, що використовує у своїй підприємницькій діяльності належні йому на праві приватної власності нежитлові будівлі - склади, майстерні, не здає зазначене майно в оренду, лізинг, позичку іншим особи, які в силу правових приписів пп. «ж» пп. 2663.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування.

Відповдіно до пп. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпункт 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Системний аналіз вищенаведеної норми, надає суду підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 року у справі № 380/18104/21.

За визначенням пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в пп. 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2020 року у справі № 500/2407/18.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, (виробничий будинок) (реєстраційний номер об єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (склад) (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 39), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлова будівля (виробничий будинок) (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 39), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані будівлі за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

З урахування встановленого, суд розцінює наведені докази, такі, що підтверджують наявність у позивача статусу сільськогосподарського товаровиробника, який має у власності об`єкти нерухомого майна, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарської діяльності та використання їх за належністю.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що контролюючим органом не надано до суду жодних належних та достатніх доказів, які б спростовували наведене, у тому числі документів, які б підтверджували факт передачі відповідного об`єкту нежитлової нерухомості в оренду, лізинг, позичку.

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Суд не бере до уваги посилання позивача, що оскаржувані податкові повідомлення- рішення підписані не уповноваженою особою, суд зазначає, що Державною податковою службою України листом від 11.02.2021 року № 3880/7/99-00-04-05-07 погоджено надання повноважень на виконання певних функцій, передбачених ПК України, законодавством з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавство з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органі, зазначеним нижче посадовим особам ГУ ДПС у Миколаївській області, з числа яких Заніздра Вікторія - начальник Первомайського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб зокрема на прийняття податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань зокрема: п. 266.7 ст. 266 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ПК України.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення, шо оскаржуються були прийняті після надання повноважень ОСОБА_2 то суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_2 права на підписання рскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 07.06.2021 року № 0-1422, від 07.06.2021 року № 0-1422, від 07.06.2021 року № 0-1422.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2023 року.

Суддя О.В. Малих