Справа № 380/15443/23
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 рокусправа № 380/15443/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправною і скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (далі приватний виконавець Білецький І.М., відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2023 ВП № 71840696.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення серії РАП №92427160, складеною 12.12.2022, визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 02.05.2023 позивач добровільно виконала вимоги постанови від 12.12.2022 та сплатила відповідну суму штрафу. Однак, 17.05.2023 Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради пред`явило до примусового виконання постанову про накладення штрафу та 12.06.2023 приватний виконавець Білецький І.М. відкрив виконавче провадження ВП №71840696. У постанові про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець Білецький І.М. постанови стягнути з ОСОБА_1 вже 1360 грн. штрафу. 03.07.2023 позивач проінформував приватного виконавця про добровільне виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та необхідність закінчення виконавчого провадження ВП № 71840696. 04.07.2023 представник позивача також повідомив стягувача про добровільне виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та необхідність відкликання вищевказаної постанови з метою закінчення виконавчого провадження ВП № 71840696. Однак, зважаючи на наявність достатніх доказів добровільного виконання постанови приватним виконавцем Білецьким І.М. виконавче провадження не закінчено, а отже, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 71840696 від 12.06.2023 є предметом оскарження у цій справі. Також позивач зазначає, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Ухвалою від 11.07.2023 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвало від 28.07.2023 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав. 24.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 649040). Відповідач зазначив, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови серії РАП №924271601 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 . Відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 12.06.2023 ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 71840696 та направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу стягувачу. Відповідно до п. 7 ст. 37 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» 12.06.2023 в межах виконавчого провадження ВП № 71840696 винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця. Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень в межах виконавчого провадження ВП № 71840696 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 27.07.2023 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі квитанції про сплату боргу.

23.08.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 64513). Позивач зазначає, що 02.05.2023 зі сторони позивача добровільно виконано вимоги постанови від 12.12.2022 та сплачено відповідну суму штрафу, докази чого надані суду. Звертає увагу, що станом на 02.05.2023 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконання цієї постанови не здійснювалось, оскільки лише 17.05.2023 зі сторони Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради таку постанову пред`явлено до примусового виконання та приватним виконавцем Білецьким І.М. лише 12.06.2023 відкрито виконавче провадження. 03.07.2023 повноважним представником позивача проінформовано приватного виконавця Білецього І.М. про добровільне виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та необхідність закінчення виконавчого провадження ВП №71840696. Крім того, 04.07.2023 повноважним представником позивача проінформовано стягувача про добровільне виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та необхідність відкликання вищевказаної постанови з метою закінчення виконавчого провадження ВП №71840696. Інших оплат в межах виконавчого провадження позивач не вчиняв, оскільки єдину оплату проведено лише 02.05.2023, докази чого наявні у матеріалах даної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Суд встановив, що заступником начальника відділу-інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Діденком М.А. 12.12.2022 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №924271601, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Вказану постанову надіслано ОСОБА_2 , за якою зареєстрований транспортний засіб Opel Corsa, державний знак НОМЕР_1 , на адресу її місця проживання: АДРЕСА_1 .

Конверт із постановою серії РАП № 924271601 від 12.12.2022 отриманий за довіреністю Кольбенко А.М. 06.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 371.

17.04.2023 Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури створив заяву про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП №924271601 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн.

Вказану заяву приватний виконавець Білецький І.М. отримав 17.05.2023, що підтверджується відтиском печатки на заяві про прийняття до примусового виконання.

Згідно банківської виписки з рахунку АТ КБ «Приватбанк» за 02.05.2023 о 09:54 год. позивач сплатила суму штрафу у розмірі 680,00 грн. на рахунок управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради. У назві послуги зазначила: «штраф за порушення правил стоянки, зупинки, паркування».

12.06.2023 приватний виконавець Білецький І.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71840696 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №92427601 від 12.12.2022 та стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Вказану постанову приватний виконавець надіслав позивачу за адресою: АДРЕСА_1 .

03.07.2023 представник позивача повідомив приватного виконавця Білецького І.М. про добровільну сплату ОСОБА_1 штрафу, накладеного постановою серії РАП №92427601 від 12.12.2022.

У зв`язку з фактичною сплатою суми штрафу приватний виконавець Білецький І.М. 27.07.2023 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №71840696.

Позивач не погоджується із прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2023 ВП № 71840696 та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом ч. 2 ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 299 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 3002 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З огляду на наведені норми, суд доходить висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України є виконавчим документом, який Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради має направити для примусового виконання в межах трьох місячного строку, а у державного виконавця в свою чергу виникає обов`язок після отримання зазначеної постанови, поданої у строк, прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що в спірному випадку за постановою серії РАП № 924271601 від 12.12.2022 стягувачем є державний орган, то строк пред`явлення такої постанови до виконання складає три місяці.

Ключовим для вирішення цього спору є встановлення дати набрання законної сили постановою серії РАП № 924271601 від 12.12.2022, оскільки пред`явити до виконання можливо лише той виконавчий документ, який набрав законної сили, а також встановлення обставини, щодо того, що сплата штрафу відбулася у строки, встановлені для добровільного виконання постанови.

Так, набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили регламентовано ст. 291 КУпАП.

Як вже було зазначено вище, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

З огляду на вищевказані положення ст. 291 КУпАП, постанова серії РАП № 924271601 від 12.12.2022 набрала законної сили після її вручення особі.

Так, суд встановив, що Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради вказану постанову надіслав ОСОБА_2 , за якою зареєстрований транспортний засіб Opel Corsa, державний знак НОМЕР_1 , на адресу її місця проживання: АДРЕСА_1 .

Конверт із постановою РАП924271601 від 12.12.2022 отриманий особою за довіреністю Кольбенко А.М. 06.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 371.

За вказаних обставин, відповідно до ст. 291 КУпАП датою набрання зазначеною постановою законної сили є 06.03.2023.

Перебіг 15-денного строку на добровільну сплату позивачем штрафу в сумі 6800 грн. починається саме з 07.03.2023 і закінчується 21.03.23.

Відтак, доводи позивача про те, що штраф нею сплачено у строки, встановлені для добровільного виконання постанови, є помилковими.

У позові позивач також наголошує, що зі сторони приватного виконавця Білецького І.М. проводиться виконання постанови, давність якої закінчилась.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суд зазначає, що КУпАП встановлені спеціальні строки для виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа до виконання регулюється нормами спеціального законодавства - Законом України «Про виконавче провадження».

Су зазначає, що приватний виконавець при прийнятті виконавчого документа керується в першу чергу Законом України «Про виконавче провадження», який визначає принципи діяльності приватного виконавця.

У даному випадку, при отриманні приватним виконавцем Білецьким І.М. заяви 17.05.2023 про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 924271601, підстави для повернення без прийняття до виконання такої постави були відсутні.

З урахуванням наведених правових норм та встановлених у ході судового розгляду фактичних обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження цілком відповідає вищезазначеним нормам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідачем при прийнятті такої постанови враховано усі обставини, що мали значення для її прийняття.

Також суд наголошує, що 15.03.2022 прийнято Закон України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» №2129-IX.

Відповідно до п 102 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі №260/2595/22, від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22.

Що стосується посилань позивача в позовній заяві на те, що штраф у сумі 680,00 грн. за постановою про накладення адміністративного стягнення, примусове виконання якої здійснює відповідач у спірному виконавчому провадженні, нею сплачений 02.05.2023, тобто ще до відкриття виконавчого провадження, а тому, відповідач зобов`язаний був закінчити спірне виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу, то суд зазначає таке.

Відповідно до наведених вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове, зокрема, постанови посадових осіб, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З обставин цієї справи видно, що ОСОБА_1 не повідомляла Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про сплату нею 02.05.2023 штрафу, в зв`язку з чим останній подав заяву про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1360,00 грн., тобто у подвійному розмірі, визначеного в постанові. І саме на підставі цієї заяви приватний виконавець Білецький І.М. відкрив виконавче провадження ВП № 71840696.

На думку суду, здійснення відповідачем дій щодо виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення у подвійному розмірі штрафу, визначеного у такій постанові, цілком відповідають наведеним вимогам ст. 308 КУпАП, п. 6 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, суд зазначає, що позивач не оскаржує дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо подання заяви про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення з позивача штрафу у сумі 1360,00 грн. у подвійному розмірі, визначеного в постанові.

На підставі наведеного, суд відхиляє доводи позивача, що надані позивачем приватному виконавцю докази щодо сплати штрафу у сумі 680,00 грн. давали йому підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, з урахуванням вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача щодо неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 71840696 від 12.06.2023, а також протиправності дій приватного виконавця, вчинених при винесені постанови, є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та фактичним обставинам справи.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення були дотримані в повній мірі.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, закріпленому в ст. 2 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 287, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 287 КАС України подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2023.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна