Справа № 420/27049/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 листопада 2023 року

м. Київ

справа №420/27049/21

адміністративне провадження №К/990/28651/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 420/27049/21 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області (надалі - КДКА Одеської області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 30 листопада 2021 року «Про закриття дисциплінарної справи», яким закрито дисциплінарну справу (провадження № 364/20) за скаргою ОСОБА_2 проти адвоката ОСОБА_1.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з указаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Одночасно з цим, позивачем заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке обґрунтоване наявністю відповідних правових підстав, а саме:

виявленої невідповідності положень Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VІ) положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) у частині відсутності у вказаному Законі заборони повторного розгляду одним й тим же складом КДКА регіону однієї й тієї ж дисциплінарної скарги проти одного й того ж адвоката (що наразі обумовлює незаконну й свавільну практику повторних розглядів скарг у КДКА регіонів на злісне порушення вимог статті 6 Конвенції на національному рівні);

виявленої невідповідності положень Закону № 5076-VІ положенням статті 6 Конвенції у частині відсутності у вказаному Законі заборони участі у дисциплінарному провадженні щодо адвоката того члена КДКА регіону, у діях якого раніше судом було встановлено конфлікт інтересів по відношенню до цього ж адвоката (що наразі обумовлює незаконну й свавільну практику розглядів скарг у КДКА регіонів за участі членів КДКА з виявленими конфліктами інтересів на злісне порушення вимог статті 6 Конвенції на національному рівні);

відсутності судової практики з приводу визначення правового статусу КДКА регіону як суду (у розумінні статті 6 Конвенції);

відсутності судової практики з приводу неможливості участі у дисциплінарному провадженні того члена КДКА регіону, у діях якого судом попередньо встановлено конфлікт інтересів по відношенню до адвоката, проти якого здійснюється дисциплінарне провадження;

відсутності у Національної асоціації адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, КДКА Одеської області будь-якої правової позиції та роз`яснень щодо наявності у КДКА регіону статусу суду (у розумінні статті 6 Конвенції);

відсутності у Національної асоціації адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та КДКА Одеської області будь-якої правової позиції та роз`яснень щодо можливості повторних розглядів однієї й тієї ж скарги проти одного й того ж самого адвоката одним й тим же складом КДКА;

відсутності у Національної асоціації адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та КДКА Одеської області будь-якої правової позиції та роз`яснень щодо можливості участі у дисциплінарному провадженні проти адвоката того члена КДКА регіону, який був викритий судом у наявності конфлікту інтересів до цього ж адвоката;

необхідності усунення вказаних вище суперечностей та прогалин у законодавстві з метою недопущення подання на майбутнє скарг (заяв) адвокатів та/або скаржників до Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) за результатами дисциплінарних проваджень, які злісно порушують принципи справедливого судочинства, вироблені ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції;

необхідності усунення вказаних вище суперечностей та прогалин у законодавстві з метою недопущення подальшого підриву авторитету Держави Україна на міжнародній арені в силу наявної наразі невідповідності законодавства про здійснення дисциплінарного провадження проти адвокатів з порушенням базових принципів справедливого судочинства;

необхідності приведення законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність у відповідність до усталеної практики ЄСПЛ щодо особливостей дисциплінарного провадження щодо адвокатів та інших представників правничої професії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги № К/990/28651/22 у складі: головуючий суддя - ОСОБА_3., судді: Мацедонська В.Е., Уханенко С.А.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 10 серпня 2023 року № 815/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та згідно з наказом Голови Верховного Суду від 10 серпня 2023 року № 2512-К «Про відрахування судді ОСОБА_3. зі штату Верховного Суду», протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 14 серпня 2023 року № 1354/0/78-23, визначено новий склад суду для розгляду касаційної скарги № К/990/28651/22: головуючий суддя - Соколов В.М., судді: Білак М.В., Єресько Л.О.

Дослідивши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначені статтею 346 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).

Так, відповідно до частини п`ятої цієї статті суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі № 804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:

справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;

існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;

існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:

немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.

Отже, виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. За якісним критерієм про виключність правової проблеми свідчать такі обставини: 1) касаційна скарга мотивована тим, що суди допустили істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; 2) норми матеріального права були застосовані судами нижчих інстанцій так, що постає питання дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між інтересами сторін у справі.

Згідно з частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Положеннями статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закон № 1402-VIII діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.

Урахувавши наведене та проаналізувавши зазначені у клопотанні позивача обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у спірних правовідносинах виключної правової проблеми, оскільки ці правовідносини врегульовано нормами права, які у повній мірі дозволяють Касаційному адміністративного суду у складі Верховного Суду вирішити спір, а відтак, не створюють підстави для передачі справи № 420/27049/21 на розгляд Великій Палаті Верховного Суду.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 345, 346, 347, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 420/27049/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

М.В. Білак

Л.О. Єресько ,

Судді Верховного Суду