Справа № 420/13676/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13676/23

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

повний текст судового рішення

складено 31.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якій просив:

визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України які полягають у відмові провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00 грн.), встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та у відмові виготовити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 01 січня 2021 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів Їх сімей» та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року;

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України перерахувати розмір грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00 грн.), встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб», виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2021 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відмова відповідача у видачі оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. для перерахунку пенсії з 01.02.2021р. є протиправною, такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки складові грошового забезпечення військовослужбовців, яке враховується для призначення /перерахунку пенсії з 29.01.2020р. через скасування п.6 Постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (Постанова №103) та відновленням попередньої редакції пункту 4 Постанови КМ України №704, мають обчислюватись із застосуванням розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а не встановленого на 01.01.2018р. Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», виникли підстави для перерахунку пенсії позивача, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру його складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону 2262-ХІІ, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на законом на 1 січня 2021р. на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю передбачених нормами чинного законодавства підстав для оформлення та надання оновленої довідки позивачу про розмір його грошового забезпечення, визначений станом на 01.01.2021р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають у відмові виготовити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2021 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем Адміністрацією Державної прикордонної служби України подано на вказане вище рішення суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке виразилось у тому, що суд першої інстанції ухваливши рішення у справі не розглянувши при цьому клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з цим позовом. Наголошує на пропуску позивачем встановленого ст.122 КАС України строку звернення до суду з такими позовними вимогами, відсутністю доведених обґрунтувань причин пропуску такого строку, у зв`язку із чим наявні на думку апелянта підстави для залишення позову без розгляду. Щодо суті позовних вимог, скаржник зазначає, що перерахунок пенсій можливий за двох умов: збільшення розміру грошового забезпечення діючих військовослужбовців та рішення Кабінету Міністрів України з приводу того, що має відбутись перерахунок пенсії. На думку апелянта, у спірних правовідносинах, позивачем не доведено зміни (підвищення) грошового забезпечення діючих військовослужбовців станом на 01 січня 2021 року внаслідок підвищення розміру окладу за посадою та окладу за званням і решти елементів (складових) грошового забезпечення із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого саме законом на 1 січня 2021 року. Також, відсутнє рішення Кабінету Міністрів України з приводу того, що має бути проведений перерахунок пенсій колишнім військовослужбовцям. За доводами апелянта, скасування з 29.01.2020р. в судовому порядку п.6 Постанови №103, не зумовило підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу і підстав для підготовки та направлення до органу ПФУ нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р., адже після ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом 29.01.2020р. постанови по справі №826/6453/18, жодних змін у п.4 Постанови КМ України №704 внесено не було та вказаний пункт продовжував містити приписи щодо необхідності застосування в якості розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями розмір прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Також, скаржник вказує про прийняття 12.05.2023р. КМ України Постанови №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704», якою в тому числі затверджено у абз.1 п.4 Постанови №704 в якості розрахункової величини для визначення розмірів складових грошового забезпечення військовослужбовців на рівні 1762,00 грн., шо відповідає встановленому у п.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р. Відтак, апелянт вважає, що починаючи з березня 2018 року і по теперішній час розміри складових грошового забезпечення військовослужбовців обраховуються виходячи з розміру 1762,00грн. Окремо, відповідач у своїй скарзі виклав доводи щодо на його думку пропуску позивачем строку на звернення до суду з цим позовом.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановив суд першої інстанції та встановлено апеляційний судом під час апеляційного перегляду справи на підставі наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив скласти та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року для перерахунку з 01.02.2021 року пенсії заявника з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, яких посадовий оклад, оклад за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Листом від 18.04.2023 року відповідачем відмовлено у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки позивача про розмір грошового забезпечення, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для оформлення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії..

Таким чином, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Часткового задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції вказав, що різниця між розміром прожиткового мінімуму на 2018 рік та 2021 рік впливає на визначення розміру посадового окладу та з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18, наявні правові підстави для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (2021 року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення (підвищення посадового окладу) у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

За вказаного, суд першої інстанції виснував, що відповідачем протиправно не виготовлено та не направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 року, у зв`язку із чим вбачав наявними підстави для зобов`язання відповідача здійснити такі дії, з огляду на встановлену протиправність не вчинення відповідачем дій щодо підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідної оновленої довідки.

При цьому, стосовно вимоги позивача в частині зобов`язання Адміністрації ДПС України перерахувати розмір грошового забезпечення, суд першої інстанції вказав, що відповідачем ще не вчинено дій щодо підготовки та направлення до органу ПФ України відповідної оновленої довідки, а отже відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині в майбутньому будуть порушені, та відмовив у задоволенні цієї частини вимоги ОСОБА_1 з огляду на передчасність такої.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі Закон № 2262-ХІІ).

Виходячи з приписів ч.3, ч.18 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні основні та додаткові види грошового забезпечення.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

У розумінні приписів ст.63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, визначений Порядком № 45, згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

З викладеного слідує, що підставою для проведення перерахунку пенсії призначених за Законом №2262-ХІІ, є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Постанова №704), якою передбачалося збільшення з 01.03.2018р розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, та якою встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Вказана вище Постанова набрала чинності 01.03.2018р.

Згідно з п. 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Як визначалось п.4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату її прийняття та до 24.02.2018р.), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Втім, 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (Постанова №103, набрала чинності з 24.02.2018р.).

Пунктом 6 Постанови №103 було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 (на дату набрання чинності Постанови №704), пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Проте, як вказував позивач у своєму позові та було вірно враховано судом першої інстанції, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відтак, з врахуванням ст. 265 КАС України, п.6 Постанови №103 втратив чинність з 29.01.2020р., у зв`язку із чим відновлена дія п.4 Постанови №704 у редакції, до внесення відповідних змін до нього п.6 Постанови 103.

Отже, з 29.01.2020р. розрахунковою величиною для визначення окладів є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом на 1 січня саме відповідного календарного року, а не на 1 січня 2018р.

З даного приводу та в контексті надання оцінки окремим доводам апеляційної скарги, колегія суддів також враховує, що ч.2 статті 265 КАС України не регулює питання щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними та наголошує на неможливості виконання положень (застосування) нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та в спосіб, передбачені законом.

При цьому порядок дій відповідача у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Колегія апеляційного суду також враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, відповідно до яких у п. 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. Однак Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили. Водночас, згідно ст.6 Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 року - 1762,00 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01.01.2018 підлягав врахуванню у цілях обрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців за 2018 - 2019 роки, що випливає з приписів Законів України про Державний бюджет на 2018 та 2019р. відповідно.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.

Отже, положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили, а після указаної дати не відповідали таким.

Аналогічні за змістом висновки також містить і постанова Верховного Суду від 12 вересня 2022 року по справі №500/1813/21.

Апеляційний суд також зауважує, що положення ч. 3 ст. 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

З огляду на викладене, враховуючи приписи ч.3 ст.7 КАС України, а також зважаючи на те, що з 01.01.2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу , зокрема ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» , із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), на що вірно звернув увагу суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного суду, викладеними зокрема в постановах від 05.04.2023р. у справі № 340/3604/22, від 14.09.2022 року у справі № 500/1886/21, від 19.10.2022 року у справі № 400/6214/21, від 12.09.2022 по справі № 500/1813/21, тощо.

В контексті надання оцінки доводам скаржника з приводу відсутності на його думку правових підстав для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021р., судова колегія зауважує, що величина грошового забезпечення як виплати, є визначальною при перерахунку пенсії.

В свою чергу, величина грошового забезпечення в тому числі залежить і від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як розрахункової величини для визначення посадового окладу, окладу за військовим званням, інших додаткових видів грошового забезпечення.

Порівнюючи встановлений у статтях 7 Законів України про Державний бюджет України на 2018 та 2021 апеляційний суд зазначає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становив - 1762,00 грн., а станом на 01 січня 2021р. - 2270,00.

Отже, різниця між розмірами прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2018р. та встановленого на 01.01.2021р. (який є більшим), впливає на визначення розміру складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Прохання ж позивача надати йому довідки оновлені для перерахунку пенсії з 01.02.2021р. відповідно до постанови №704 із визначенням складових грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року 01.01.2021р., на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови №704, було обумовлено саме зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік, та у зв`язку із цим, - також і підвищення розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

З огляду на викладене, з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2021р. порівняно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2018 р, який (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) в свою чергу є основною складовою для визначення розміру посадового окладу, вбачається право позивача на отримання оновленої довідки станом на 01.01.2021р. із застосуванням пункту 4 постанови №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, для перерахунку його пенсії з 01.02.2021р.

Наведене вище спростовує доводи апелянта в частині відсутності підстав для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021р., оскільки апелянт посилається на п.4 постанови № 704 в редакції, яка втратила чинність та не підлягає застосуванню (а саме виходячи із прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2018 року).

При цьому, розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів.

Колегія суддів також вважає за доцільне зазначити, що виходячи з приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1), підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ, що спростовує окремі доводи апеляційної скарги щодо обов`язкової необхідності прийняття рішення КМ України про проведення перерахунку пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що не відбулось збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а відтак про відсутність підстав для видачі позивачу оновленої довідки для проведення перерахунку пенсії, оцінюються апеляційним судом як безпідставні та неприйнятні.

При цьому, розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів.

Разом з цим, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ (Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а).

Відтак, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не виготовлено та не направлено до Головного управління ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021р., у зв`язку із чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії (виготовити та направити до органу ПФУ оновлену довідку).

При цьому, апеляційний суд погоджується й з висновком суду першої інстанції про передчасність вимоги позивача щодо зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України перерахувати розмір грошового забезпечення, адже такі дії будуть вчинені відповідачем у процесі виконання судового рішення, відтак наразі спір у вказаній частині відсутній, ця вимога є передчасною.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 судом першої інстанції обґрунтовано були задоволенні частково.

Посилання апелянта на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №481 від 12.05.2023р. «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» відхиляється за необґрунтованістю, оскільки така не регулює питання оформлення довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021р.

Доводи з приводу пропуску позивачем строку подання даного позову колегія суддів відхиляє, оскільки такі є неґрунтовними та суперечать приписам ст.51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Окрім того, в даному випадку, як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує у цій справі дії відповідача, які полягають у відмові у підготовці та наданні до органу ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. для перерахунку пенсії, оформленої листом Адміністрації ДПС України від 18.04.2023р. у відповідь на звернення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Даний позов подано 13.06.2023р., отже з дотримання встановлено ст.122 КАС України строку.

На переконання колегії суддів, посилання апелянта на необхідність застосування у даному випадку правових висновків КАС ВС викладених у постанові від 12.04.2023 по справі №380/14933/22 щодо строків звернення до суду з адміністративним позовом, є недоцільними та необґрунтованими, оскільки такі прийняті за інших фактичних обставин справи. Зокрема, слід зазначити, що у справі №380/14933/22 яка розглядалась касаційним судом предметом спору була бездіяльність суб`єкта владних повноважень, в той час як у даній справі, яка переглядається апеляційним судом, основною позовною вимогою є протиправність дій вчинених відповідачем у вигляді відмови у задоволені заяви позивача, оформленої листом від 18.04.2023р, а похідною позовною вимогою є вимога скласти на направити до територіального пенсійного органу відповідні довідки.

Отже, в даній справі позивачем дотримано встановленого процесуальним законом строку для звернення до суду з такими позовними вимогами.

Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

В даному випадку, передбачених ч.3 ст. 317 КАС України підстав для обов`язкового скасування рішення суду не встановлено.

Порушення, про яке вказує апелянт не призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наведені вище висновки апеляційного суду, відтак в силу приписів ч.2 ст.317 КАС України, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. До того ж апеляційним судом надано оцінку доводам скаржника з приводу пропуску на його думку позивачем строку для подання цього позову.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції, зводяться загалом до незгоди з судовим рішенням.

Відтак, апеляційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 420/13676/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян