Справа № 460/21435/23
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року м. Рівне №460/21435/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови/перешкоджанню звільненні ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 8 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, та не має інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира, звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі абзацу 8 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, та не має інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

В обґрунтування заявленого позову зазначається, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24.02.2022. З 25.02.2022 по даний час проходить військову службу на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та має військове звання солдат, що підтверджується доданими до даного позову документами та не заперечується учасниками справи. У позивача є необхідність здійснення постійного стороннього догляду за інвалідом II групи, а саме дідусем ОСОБА_2 , який за висновком медико-соціальної експертної комісії, лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я потребує постійного догляду та відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд. Враховуючи такі обставини, позивач неодноразово звертався до безпосереднього командира з метою звільнення, однак це не дало ніяких результатів. Так, 16.06.2023 з метою реалізації свого права на звільнення з військової служби позивач надав відповідачу, зокрема безпосередньому командиру: рапорт про звільнення з військової служби з вказанням чітких підстав. А саме, було вказано чітку підставу для звільнення з військової служби (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду) та було надано всі необхідні документи зокрема і ті, які вказують на відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. На думку позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність, не звільнивши його з військової служби за абз.8 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 13.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05.10.2023 суду надійшов відзив на позовну заяву представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач вказав, що для звільнення з військової служби за абз.8 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» варто підтвердити, що саме ним (солдатом ОСОБА_1 ) є необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , який є його дідусем та відсутність інших осіб, які зобов`язані здійснювати або здійснюють догляд за ним. Солдату ОСОБА_1 для звільнення за вказаною підставою необхідно додатково подати до рапорту також докази того, що в громадянина ОСОБА_2 нема інших осіб, які зобов`язані здійснювати або здійснюють догляд за ним. ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 , однак у першу чергу слід зазначити, що відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. В доданих до рапорту документах не надано підтвердження або спростування факту наявності у ОСОБА_2 повнолітніх дітей. Відповідно до Постанови Уряду № 413 від 12.06.2013 підтвердження необхідності постійного стороннього догляду здійснюється відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років. Однак, у наданому висновку комісією МСЕК № 069988 від 18.01.2006 не вказано про необхідність здійснення постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 . Крім того, в матеріалах справи відсутня довідка органу соціального захисту населення про те, що ОСОБА_1 , який є онуком ОСОБА_2 , не зважаючи на наявність інших працездатних осіб ближчих за ступенем спорідненості, являється єдиною особою для здійснення постійного догляду за нею. Також, відповідач зауважив, що у рапорті про звільнення солдата ОСОБА_1 № 3712/1489 від 04.08.2023 не дотримано порядок подачі рапорту, який передбачений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. При вивченні Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 504 від 09.05.2023, виданого Бабинською сільською радою Рівненської області, відповідач встановив, що такий акт не є дійсним, оскільки Наказ Міністерства праці та соціальної політики України № 95 від 28.04.2004, яким передбачено таку форму акту, втратив чинність. Відповідач заперечив і щодо вимоги позивача про зобов`язання звільнити/прийняти рішення, оскільки це є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідачем не надано до суду жодного доказу про те, що окрім ОСОБА_1 у ОСОБА_2 є інші особи, які зобов`язані та можуть здійснювати такий догляд. Позивач зазначає суду, що всі рапорти подані у відповідності до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Позивач наголосив на необхідності врахування Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 504 від 09.05.2023, виданого Бабинською сільською радою Рівненської області, оскільки такий документ містить інформацію про обставини догляду позивачем за ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду як інвалід ІІ групи внаслідок психічного розгляду. За наведеного позивач вважає, що надані ним документи та пояснення були цілком достатніми для прийняття Військовою частиною НОМЕР_1 рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами.

27.10.2023 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що на підставі ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» командиром механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в складі якої рахується солдат ОСОБА_1 було здійснено усну доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 про наявність працездатної матері ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідач наголосив, що позивачем не дотримано єдиного та встановленого порядку подання рапорту, що є автоматичною підставою для його непогодження, Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 504 від 09.05.2023, виданий Бабинською сільською радою Рівненської області, не може бути прийнятий судом як доказ.

27.10.2023 відповідачем подано до суду клопотання про витребування у ОСОБА_1 копію свідоцтва про народження його матері ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 02.11.2023 витребувано у ОСОБА_1 звірену відповідно до чинного законодавства копію свідоцтва про народження його матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем 09.11.2023 подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи документів та надання додаткових пояснень. Позивач надав суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_5 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 . Також, позивач вказав, що ОСОБА_5 не є дочкою ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 25.02.2022 по даний час проходить військову службу на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 та має військове звання солдат.

16.06.2023 ОСОБА_1 з метою реалізації свого права на звільнення з військової служби позивач подав командиру 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 . До поданого рапорту позивачем долучено копії висновку МСЕК № 069988 від 18.01.2006, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом II групи внаслідок психічного розладу від 07.04.2023 № 148, паспорта та витягу з реєстрації територіальної громади ОСОБА_1 , паспорта та витягу з реєстрації територіальної громади ОСОБА_2 , картки платника податків ОСОБА_2 , акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.05.2023 № 504., довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 від 09.05.2023 року № 505., свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № НОМЕР_2 від 08.05.2023, паспорта громадянки України ОСОБА_7 , пенсійного посвідчення ОСОБА_7 , довідки про перебування на обслуговуванні в центрі надання соціальних послуг громадянки ОСОБА_7 від 18.07.2023 № 01, оригінал довідки № 2 від 07.06.2023.

Як вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.05.2023 № 504 ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є онуком ОСОБА_2 . Зі слів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 гр. ОСОБА_1 проживав та здійснював догляд до мобілізації у лави ЗСУ, та здійснює догляд по теперішній час за ОСОБА_2 . Акт від 09.05.2023 № 504 підписано старостою ОСОБА_10 , спеціалістом ОСОБА_11 , заявником ОСОБА_12 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_13 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 505 від 09.05.2023, виданої ОСОБА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих осіб входить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) дід, ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) прабаба.

27.06.2023 представник позивача адвокат ОСОБА_14 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом № 66/23 про надання інформації про те, чому не винесено наказу про звільнення з військової служби/виключення зі списків військової частини ОСОБА_1 на підставі поданого ним 16.06.2023 рапорту. В разі прийняття рішення по відмові у звільненні з військової служби/виключення зі списків військової частини ОСОБА_1 на підставі поданого ним 16.06.2023 рапорту представник позивача адвокат Д. Ляшко просив надати письмову та завірену копію документу про відмову.

У листі № 1489/1154 від 06.07.2023 командир Військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_15 повідомив представника позивача адвоката Д. Ляшка про те, що рапорт Солдата Прибиша Н.О. було не погоджено, у зв`язку з відсутністю усіх необхідних та підтверджуючих документів для звільнення з військової служби. Серед поданих документів, які були безпосередньо долучені до рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 , відсутні будь-які документи, які підтверджують той факт, що саме ОСОБА_1 має здійснювати постійний сторонній догляд за громадянином ОСОБА_2 , а також не підтверджується відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Також, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_15 вказав, що іншим важливим документом, необхідним для звільнення з військової служби у Збройних Силах України, є довідка органу соціального захисту населення про те, що ОСОБА_1 , який є онуком ОСОБА_2 , не зважаючи на наявність інших працездатних родичів ближчих за ступенем спорідненості, являється єдиною особою для здійснення постійного догляду за нею.

25.07.2023 позивачем ОСОБА_1 було повторно підготовлено та подано командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби. До поданого рапорту було долучено копії висновку медико-соціальних експертних комісій про умови і характер праці інвалідів є обов`язковими для адміністрації підприємств постанови МСЕК № 069988 від 18.01.2006, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом II групи внаслідок психічного розладу від 07.04.2023 № 148, паспорта та витягу з реєстрації територіальної громади ОСОБА_1 , паспорта та витягу з реєстрації територіальної громади ОСОБА_2 , картки платника податків ОСОБА_2 , акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.05.2023 № 504., довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 від 09.05.2023 року № 505., свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № НОМЕР_2 від 08.05.2023, паспорта громадянки України ОСОБА_7 , пенсійного посвідчення ОСОБА_7 довідки про перебування на обслуговуванні в центрі надання соціальних послуг громадянки ОСОБА_7 від 18.07.2023 № 3, медичного висновку від 22.11.2022, заяви ОСОБА_1 , відповіді КП «Центр надання соціальних послуг» № 03 від 18.07.2023.

Як вбачається з довідки від 18.07.2023, ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 2020 року перебуває на обслуговувані в КУ «Центр надання соціальних послуг» та отримує соціальну послугу «Догляд вдома» згідно Медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі, виданого КНП «Гощанський центр ПМСД».

Відповідно до довідки № 2 від 07.06.2023 Комунального підприємства «Центр надання соціальних послуг» Бабинської сільської ради Рівненської області догляд за ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) здійснює соціальний робітник ОСОБА_16 .

04.08.2023 представник позивача адвокат Д. Ляшко звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом № 72/23 про надання інформації за результатами розгляду рапорту позивача ОСОБА_1 від 25.07.2023.

Листом Військової частини НОМЕР_1 № 1489/1372 представника позивача адвоката Д. Ляшка було повідомлено, що вказаний рапорт не підлягає задоволенню через відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки позивачем не було подано доказів відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 .

Вважаючи дії відповідача щодо не звільнення його з лав Збройних Сил України протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом № 2232-XII.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до ч.3 якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п. 2).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Відповідно до пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністючи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністюгрупи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (абз.8 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону, який стосується спірних правовідносин);

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з ч.7 ст.26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення. Так, пп.2 п.225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них .

Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).

Згідно з п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до п.14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Водночас, надаючи оцінку підставам відмови у звільненні з військової служби з підстав, визначених абз.8 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, суд вважає за необхідне відзначити про можливість звільнення з військової служби військовослужбовця під час воєнного стану за такої підстави у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою, яка його потребує за відповідним висновком.

Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст.47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Обов`язок дітей утримувати батьків в першу чергу виникає на підставі кровного споріднення.

Суду не надано жодних доказів, які спростували б твердження відповідача про відсутність підтверджуючих документів, що у ОСОБА_2 відсутні діти або дружина, які згідно з чинного законодавства в першу чергу зобов`язані здійснювати за ним догляд та зазначити, чому інші племінники чи племінниці (при нааявності) не можуть здійснювати догляд, надавши підтверджуючі документи. Тобто, необхідно було надати повну інформацію про те, чому саме лише позивач ОСОБА_1 може здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертає увагу сторін, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дійсно є онуком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Суд зазначає, що надані позивачем акт щодо обстеження матеріально-побутових умов проживання та довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб не встановлюють факт відсутності дітей (дружини) у ОСОБА_2 , а відсутність реєстрації (місця проживання) таких з третьою особою не може бути поважною причиною для невиконання обов`язків по догляду за своїм батьком (чоловіком), оскільки у такий спосіб може штучно створювати умови для звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем до рапорту на звільнення не надано доказів того, що він є єдиною особою, хто може здійснювати догляд за ОСОБА_2 , зокрема, про неможливість здійснення такого догляду іншими членами сім`ї, а відтак відмова відповідача у звільнені ОСОБА_1 з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами за його рапортом від 25.07.2023 відповідає вимогам Закону №2232-ХІІ, ч.2 ст.2 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України.

В розрізі встановлених обставин справи, позивачем та представленими ним доказами наразі не доведено протиправної бездіяльності відповідача щодо звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, оскільки така вимога є похідною.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами наявність у нього права на звільнення з військової служби відповідно до пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 листопада 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя У.М. Нор