Справа № 400/12665/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 р. Справа № 400/12665/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
про:визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування у страховий стаж ОСОБА_1 періодів з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року перебування у закордонному відрядженні у Лівані, з 03.01.1995 року по 29.02.1996 року робота ООО «Юмина», з 29.02.1996 року по 30.09.1996 року ЗАО «Агротрейд», та врахування періодів здійснення підприємницької діяльності, а саме з 01.01.2004 року по 31.08.2011 року не у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши у страховий стаж періоди з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року перебування у закордонному відрядженні у Лівані, з 03.01.1995 року по 29.02.1996 року робота ООО «Юмина», з 29.02.1996 року по 30.09.1996 року ЗАО «Агротрейд», та періодів здійснення підприємницької діяльності, а саме з 01.01.2004 року по 31.08.2011 року у повному обсязі, з дня призначення пенсії 28.05.2023 року.

Ухвалою від 16.10.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй у перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи в ТОВ «Юмина», ЗАО «Агротрейд» та перебування у закордонному відрядженні у Лівані.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що записи про звільнення завіренні печатками та підписами, за якими неможливо визначити посади відповідальних осіб та відсутня довідка про прийняття на роботу в Ливанській республіці.

Окрім того, правила та умови праці радянських працівників за кордоном були затверджені постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 25.12.1974 року № 365, за якими на радянських працівників установ СРСР за кордоном поширювалося законодавство Союзу PCP і союзних республік з особливостями, установленими цими правилами.

Усі посадові призначення і переміщення працівників в установах СРСР за кордоном оформлялися наказом (розпорядженням) міністерств (відомств), які здійснювали регулюючу або оперативну діяльність щодо відповідних установ СРСР за кордоном, незалежно від наказу по відповідній установі за кордоном.

До трудових книжок спеціалістів, яких направляли на роботу за кордон, підприємство вносило запис про відрядження їх у розпорядження міністерств (відомств) для використання на роботі за кордоном.

Трудові книжки спеціалістів зберігалися на підприємствах, де вони працювали до від`їзду.

Записи в трудові книжки спеціалістів вносилися після закінчення їхньої роботи за кордоном підприємствами, в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерств і відомств. В довідках зазначався період роботи за кордоном і займана посада, а також підстави їх видачі (номера і дати відповідних наказів).

Проте відсутня інформація/документи, з яких вбачається період роботи позивача за кордоном.

Таким чином, немає законних підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року (відрядження до Лівану).

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 28.05.2023 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримую пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

31.07.2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування до її загального стажу періодів роботи з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року перебування у закордонному відрядженні у Лівані, з 03.01.1995 року по 29.02.1996 року роботи ООО «Юмина», з 29.02.1996 року по 30.09.1996 року ЗАО «Агротрейд» у загальний страховий стаж при призначенні пенсії. А також, зарахування у повному обсязі періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.08.2011 року.

Відповідач листом від 14.08.2023 року № 15683-15279/К-02/8-1400/23 відмовив позивачеві у зарахування у загальний страховий стаж при призначенні пенсії вказаних періодів, оскільки записи про звільнення завірені печатками та підписами, за якими неможливо визначити посади відповідальних осіб та відсутня довідка про прийняття на роботу в Ліванській республіці.

Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до стажу вказані період роботи вважаючи, що цим порушується право позивача на належне пенсійне забезпечення, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 4 Закону № 1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до п. 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Питання, пов`язані з умовами праці радянських працівників за кордоном, врегульовано «Правилами про умови праці радянських працівників за кордоном», затвердженими постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 25.12.1974 ркоу № 365 (далі Постанова № 365).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І, п. 50 розділу II, п. 52, 53 розділу III Постанови № 365, на радянських працівників установ СРСР за кордоном поширюється дія законодавства Союзу РСР та союзних республік з особливостями встановленими цими Правилами.

Радянські громадяни, направлені з СРСР та прийняті на місцях з числа членів сімей цих громадян на штатні посади для роботи в установах СРСР за кордоном, вважаються працівниками цих міністерств (відомств), які здійснюють регулюючу або оперативну діяльність по відношенню до відповідних установ СРСР за кордоном.

Посадові призначення та переміщення спеціалістів (в тому числі прийнятих на місця з числа членів сім`ї сімей радянських працівників за кордоном) оформлюються у СРСР наказом по міністерству (відомству), яке направляє спеціалістів, а за кордоном наказом по апарату радника з економічних питань ( а в країнах, в яких відсутній радник з економічних питань, наказом по Посольству СРСР).

Записи в трудові книжки спеціалістів вчиняються по закінченню їх роботи за кордоном підприємствами (установами, організаціями), в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерств та відомств.

Суд вказує, згідно записів у трудової книжці, 06.03.1986 року позивач звільнена за власним бажанням, у зв`язку з переводом чоловіка на інше місце служби.

Відповідно довідки Консульського відділу Посольства СРСР в Лівані від 04.11.1988 року, чоловік позивача, ОСОБА_2 , з березня 1986 року по листопад 1988 року перебував у закордонному відряджені у Ліванській Республіці. Факт перебування ОСОБА_1 у період з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року разом з чоловіком у закордонному відрядженні в Ліванській Республіці та отримувала заробітну плату у доларах США підтверджено довідкою Консульського відділу Посольства СРСР в Лівані.

Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи позивачки у ООО «Юміна» та ЗАТ «Агротрейд», суд зазначає наспупне:

Згідно записів трудової книжки з 03.01.1995 року (наказ 2-к від 03.01.1995 року) позивач прийнята на посаду зав. канцелярією (наказ 38-к від 29.02.1996 року) в ТОВ «Юміна», з 29.02.1996 року (наказ 1 -к від 29.02.1996 року) позивач прийнята інспектором відділу кадрів ЗАТ «Агротрейд», де працювала до 30.09.1996 року (наказ 7-к від 30.09.1996 року).

Відповідно до пп. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо не врахування до страхового стажу з 01.01.2004 ркоу по 31.08.2011 року періодів ведення підприємницької діяльності у повному обсязі (з розрахунку рік за рік), суд зазначає наступне:

З 05.07.1999 року проведено державну реєстрацію позивачки як фізичної особи-підприємця вона здійснювала підприємницьку діяльність (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 115337).

З 01.01.2004 року по 31.12.2009 року позивач сплачувала єдиний податок, а з 01.01.2010 року по 30.09.2011 року перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Як вбачається з розрахунку стажу, за період з 01.01.2004 ркоу по 31.03.2005 року для призначення пенсії враховано тільки 10 м. 7 д., з 01.05.2005 року по 31.01.2008 року враховано 1 р. 7 д., з 02.02.2008 року по 31.12.2008 року враховано 3 м. 8 д., за 2009 рік враховано 1 м., з 01.01.2010 року по 31.08.2011 року враховано 1 р. 2 м. 19 д.

Згідно пп. 1 п. 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону № 1058 (із змінами згідно Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року), чинним з 01.01.2018 року до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01.07.2000 року по 31.12.2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Період здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування або фіксованим податком з 01.07.2000 ркоу по 31.12.2017 року підлягає зарахуванню до страхового стажу в повному обсязі за умови сплати страхових внесків незалежно від їх розмірів.

Відповідно до п. 4 Порядку № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування. фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення Закону № 1058 та Порядку № 637 передбачає, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01.05.1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Згідно довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у період з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.08.2011 року позивачем сплачено страхові внески, що дає право на зарахування зазначених періодів до страхового стажу в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у страховий стаж періодів з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року перебуванню у закордонному відрядженні у Лівані, з 03.01.1995 року по 29.02.1996 року робота ООО «Юмина», з 29.02.1996 року по 30.09.1996 року ЗАО «Агротрейд», та врахування періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.08.2011 року не у повному обсязі.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 17.03.1986 року по 30.08.1988 року перебування у закордонному відрядженні у Лівані, з 03.01.1995 року по 29.02.1996 року роботи в ООО «Юмина», з 29.02.1996 року по 30.09.1996 року роботи в ЗАО «Агротрейд» та періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.08.2011 року у повному обсязі, з дня призначення пенсії з 28.05.2023 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2023 року.

Суддя О.В. Малих