Справа № 420/20013/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Одеса

Зала судових засідань №17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Білозір Я.О.

За участю сторін:

Від позивача не з`явився

Від відповідача Левченко С.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» (; адреса: вул. Вільямса Академіка, буд.6-Д, офіс 43, м.Київ, 03189) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, м.Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ (надіслана поштою 01.08.2023 року) до Одеської митниці, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000123 від 26.06.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000129 від 03.07.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000035/2 від 03.07.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000136 від 11.07.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000036/2 від 11.07.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформлений випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000137 від 12.07.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000037/2 від 12.07.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000140 від 19.07.2023;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000039/2 від 19.07.2023;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката орієнтовний розмір 38000грн).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа буде розглядатись в порядку загального провадження; призначено підготовче засідання у справі на 05.09.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2023 року між ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» (Покупець) і KOYUNCU GROUP GERMANY GMBX (Продавець), укладено договір № 01032023 року. 17.05.2023 року Продавець і Покупець на виконання договірних зобов`язань за договором № 01032023 від 01.03.2023 року, узгоджено Інвойс №000881 від 17.05.2023 року, сторони дійшли згоди на поставку товару загальною вартістю 243 963,90 Євро. При цьому узгоджено оплату товару на умовах 100% 30 днів відтермінування від дати коносаменту, умови поставки FOB Eregli. Позивачем під час переміщення товару через митний кордон України подано до відповідача митні декларації з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митних процедур митним органом прийнято протиправні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнята митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. В оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлена позивачем митна вартість не може бути визнана. Позивач з даними рішеннями не погоджується та вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, оскільки документи, подані для митного оформлення товару за ціною контракту, підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним (шостим) методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем не було проведено консультацію між декларантом та митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень про коригування та карток відмови, на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту.

Позивач зауважує, що усі оскаржувані рішення наводять однакові підстави для коригування митної вартості у бік її збільшення.

14.08.2023 року представник позивача подав заяву про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка була задоволена судом.

23.08.2023 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що на виконання вимог статті 54 МК України та зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA42U4 від 22.06.2023, №23UA94U7 від 03.07.2023, № 23UA30U5 від 11.07.2023, №23UA89U0 від 12.07.2023, №23UA14U4 від 19.07.2023 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023, №UA500370/2023/000035/2 від 03.07.2023, №UA500370/2023/000036/2 від 11.07.2023, №UA500370/2023/000037/2 від 12.07.2023, №UA500370/2023/000039/2 від 19.07.2023. Частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності ознаки підробки та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Декларантом ТОВ "САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ" листами від 26.06.2023 року, 03.07.2023 року, 11.07.2023 року, 12.07.2023 року та від 19.07.2023 року повідомлено, що більше документів подаватись не буде. Цими листами не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 23UA42U4 від 22.06.2023, № 23UA94U7 від 03.07.2023, № 23UA30U5 від 11.07.2023, № 23UA89U0 від 12.07.2023, № 23UA14U4 від 19.07.2023 містилися розбіжності, ознаки підробки не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

30.08.2023 року позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що:

- митний орган, направляючи вимогу про надання додаткових документів жодним чином не конкретизував, які саме необхідно надати документи для усунення «виявлених розбіжностей та неточностей», а формально процитував ч. 3 ст. 53 МК України, що власне також і підтвердив у відзиві на позовну заяву;

- встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника;

- відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів;

- подані декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

- факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару;

- доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки.

Підготовче засідання, призначене на 05.09.2023 року було перенесено на 18.09.2023 року.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.10.2023 року.

09.10.2023 року позивач подав суду заяву про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу у справі, у якій просив стягнути з відповідача 38000грн. витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 12.10.2023 року судом після заслуховування вступного слова представників учасників справи оголошено перерву до 26.10.2023 року.

16.10.2023 року відповідач подав суду заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просив у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Судове засідання, призначене на 26.10.2023 року не відбулось у зв`язку із перебуванням судді М.М. Аракелян у відпустці та було перенесено на 21.11.2023 року.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача не вийшов на відеоконференцзв`язок у судове засідання 21.11.2023 року; був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом доставлення до «Електронного кабінету» повістки про виклик до суду; 21.11.2023 року подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» провадить господарську діяльність за наступними видами: основний вид діяльності - 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; інші види діяльності - Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, Консультування з питань комерційної діяльності й керування, Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, Пакування, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням, Оптова торгівля машинами й устаткованням для добувної промисловості та будівництва, Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у., Виробництво готової їжі та страв.

01.03.2023 року між ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» (покупець) і KOYUNCU GROUP GERMANY GMBX (продавець), укладено договір № 01032023 (т.1, а.с.30-36).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 01032023 від 01.03.2023, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати різні види соляної продукції, зазначені в накладних, надалі - Товар.

Згідно з п. 1.2. Договору № 01032023 країною призначення Товару є Україна.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 01032023 вид, кількість, ціна та вартість Товару будуть узгоджені між Продавцем і Покупцем і описані в Рахунку-фактурі, який виставляється на кожну окрему поставку та також є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно з п. 2.3. Договору № 01032023 вартість Товару включає упаковку та реєстрацію супровідних документів, гарантійне обслуговування, якщо інше положення Інкотермс не погоджено в рахунках-фактурах.

Відповідно до п. 3.1. Договору № 01032023 загальна сума контракту: загальна вартість усіх сплачених рахунків (рахунків-проформ) за цим договором.

Згідно з п. 6.2. Договору №01032023 від 01.03.2023, умови поставки та страхування за Контрактом будуть визначені Продавцем та Покупцем для кожної поставки в Інвойсі відповідно до ІНКОТЕРМС-2010. Сторони можуть домовитися про умови доставки EXW, FOB, FCA (порт доставки в Туреччині, тобто Ереглі), якщо інше не обумовлено в рахунках-фактурах.

Відповідно до п. 7.2. Договору №01032023 від 01.03.2023, умови оплати товару фіксуються в рахунках-фактурах (рахунках-проформах) і можуть бути змінені за згодою сторін, за винятком форс-мажорних або важких ситуацій, що склалися на Продавця. Усі додаткові умови (за наявності) фіксуються в кожному рахунку-фактурі для кожної окремої поставки.

18.04.2023 року між сторонами Договору №01032023 було укладено Додаткову угоду №1, якою реквізити покупця у договір були викладені в актуальній редакції (т.1, а.с.37-38).

17.05.2023 року ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» та KOYUNCU GROUP GERMANY GMBX узгодили Інвойс № 000881 від 17.05.2023 року, дійшли згоди на поставку товару загальною вартістю 243 963,90 Євро (т.1, а.с.52).

В цьому інвойсі узгоджено, що оплата товару відбувається на умовах 100% 30 днів відтермінування від дати коносаменту, умови поставки FOB Eregli.

22.06.2023 року позивач у зв`язку із імпортуванням на територію України товару за Договором №01032023 подав відповідачу електронну митну декларацію №23UA42U4 від 22.06.2023 року (т.2, а.с.106-107), а саме « 1. Сіль, придатна для споживання людьми: - Сіль харчова NM1 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг., 85 біг-бегів. Упаковано у 85 біг-бегах та 4590 мішків по 25 кг.; - Сіль харчова NM2 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг., 85 біг-бегів. Упаковано у 85 біг-бегах та 4590 мішків по 25 кг.; - Сіль харчова NM1 нейодована в біг-бегах по 1350 кг. - 85 біг-бегів. Упаковано у 85 біг-бегах. Придатна для споживання людьми, для приготування харчових продуктів, без ароматичних домішок та спецій. Торговельна марка - KOYUNCU. Вага нетто (кг) 344 250. Виробник: KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VE TICARET A.S. (транскрипція: КОЮНЧІ НАКЛІЙЄ ПАЗАРЛАМА ВІ ТІКАРЕТ ЕЙ.ЕС.). Країна виробництва: Туреччина (TR)».

До митної декларації додано документи, які зазначено у графі 44 ЕМД, а саме: Інвойс (Invoice) № RE000881 від 17.05.2023; Коносамент (Bill of Lading) № 1 від 09.06.20234; Вантажний маніфест (Cargo Manifest) від 09.06.2023; Сертифікат про походження (Certificate of origin) № Y0443943 від 06.06.2023; Інвойс на оплату перевезення (Freight Invoice) № 24-05/02 від 24.05.2023; Висновок ДЗІ № 121/92 від 20.06.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу: договір № 01032023 від 01.03.2023; Додаткову угоду № 1 до Договору № 01032023 від 01.03.2023; Сертифікат здоров`я (health certificate) № 23-67-000026 від 24.03.2023; Акт повідомлення № 116 від 19.06.2023; Специфікація № 1 до інвойсу № RE000881 від 17.05.2023; Специфікація № 1 до інвойсу № 24-05/02 від 24.05.2023; Митну декларацію країни відправлення № 23411500ЕХ00000692 від 15.05.2023; Договір на перевезення (чартер партія № 1 від 14.04.2023) про що зазначено у графі 43 ЕМД.

Товариство з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.

На електронний запит митниці, декларантом було надано Одеській митниці лист від 23.06.2023 року (т.2.с.147-150), в якому позивач навів обставини поставки товару; додатково надав відповідачу Свіфт на оплату перевезення № б/н від 16.06.2023; Свіфт на оплату перевезення № б/н від 19.06.2023; Протокол підтвердження цін від 19.06.2023; - E-Fatura №ІНС018 від 17.05.2023; Проформу-інвойс (Proforma invoice) №2023/0003 від 19.04.2023; Пакувальний лист № 2023/0003 від 22.03.2023; Сертифікат аналізів (Analysis report) № б/н від 09.06.2023. Також у листі зазначено, що всі документи ним були надані митному органу; надати додаткові документи немає можливості.

Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року за митною декларацією 2223UA42U4, яким обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний замість методу за ціною договору, та скориговано митну вартість товару (сіль харчова), роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби.

У графі 33 Рішення від 26.06.2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.5.1 контракту товар доставляється в упаковці, яка повинна відповідати технічним вимогам для забезпечення захисту товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) відповідно до п.7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на страхування товарів. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

4) У наданому до митного оформлення коносаменті від 09.06.2023 №1 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією за умови передоплати, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо), відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Крім того в коносаменті не містить даних щодо номеру чартер партії, проте в транспортувальному інвойсі та договорі фрахтування зазначена чартер партія №1.

5) Згідно п. 7.2 контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку- фактури, проте у наданому до митного оформлення інвойсі від 17.05.2023 №RE000881 йдеться про інший період транспортування та містяться дані щодо рахунку-проформи, яка до митного оформлення не надана всупереч п.5.2 контракту, так само як і сертифікат якості та пакувальний лист.

6) Декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.03.2023 № 01032023, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку. Крім того аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів з першого по сьомий не пронумеровані, з першого по п`ятий не підписані сторонами договору, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки. Також декларантом зазначено виробником товару «KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VETICARET A.S.» з торговельною маркою - «KOYUNCU», а в графі 44 «додаткова інформація/подані документи» Контракт заявлено під кодом документа 4104 як зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару, що декларується, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів. При цьому даний договір підписаний KOYUNCU GROUP GERMANY GMBH, який не є виробником товару.

7) Згідно договору фрахтування №1 від 14.04.2023 №01/2022 йдеться про можливість оплати демереджу судна. У наданих до митного оформлення документах не міститься відомостей щодо страхування вантажу та можливого демереджу, що не дає змоги перевірити правильність визначення митної вартості товарів.

8) У наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 06.06.2023 Y0443943 не міститься даних щодо назви судна та реквізитів товаросупровідних документів, крім того зазначена у сертифікаті кількість вантажу не дає змоги ідентифікувати задекларовану партію товару.

9) також декларантом до митного оформлення надана Специфікація № 1 до інв. №24-05/02 та Специфікація № 1 до інв. № RE00088, на яких присутній підпис та печатка ТОВ "САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ". Реквізитів продавця чи перевізника, які б мали оформлювати відповідні документи немає. Вищевказане може свідчити про можливі ознаки підробки документів та надання неправдивих відомостей до митного оформлення.

10) митна декларація країни відправлення 2 від 15.05.2023 №3411500EX00000692 містить відомості щодо іншого рахунку-фактури та іншу вартість вантажу. Крім того дата відповідної декларації значно раніше ніж коносамент та інвойс надані до митного оформлення.

Відповідач дійшов до висновку, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, розбіжності не спростовано.

У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів при митному оформленні є більшим та становить по товару №1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304). Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

На підставі вищезазначеного рішення Одеська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500370/2023/00123 (а.с.86-87).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 22 UA08U5 (т.1,а.с.88-89) за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

03.07.2023 року позивач у зв`язку із імпортуванням на територію України товару за Договором №01032023 подав відповідачу електронну митну декларацію №23UA94U7 від 03.07.2023 року (т.1, а.с.90-91), а саме « 1 Сіль харчова NM1 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг. (170 біг-бегів). Упаковано у 170 біг-бегах (9180 мішків по 25 кг.); - Сіль харчова NM2 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг. (170 біг-бегів). Упаковано у 170 біг-бегах (9180 мішків по 25 кг.); - Сіль харчова NM1 нейодована в біг-бегах по 1350 кг. (255 біг- бегів) (13770 мішків). Придатна для споживання людьми, для приготування харчових продуктів, без ароматичних домішок та спецій. Торговельна марка - KOYUNCU. Вага нетто (кг) 803 250. Виробник: KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VE TICARET A.S. КРАЇНА виробництва: Туреччина (TR)».

До митної декларації додано документи, які зазначено у графі 44 ЕМД, а саме: Інвойс (Invoice) № RE000881 від 17.05.2023; Коносамент (Bill of Lading) № 1 від 09.06.20234; Вантажний маніфест (Cargo Manifest) від 09.06.2023; Сертифікат про походження (Certificate of origin) № Y0443943 від 06.06.2023 ;Інвойс на оплату перевезення (Freight Invoice) № 24-05/02 від 24.05.2023; Висновок ДЗІ № 121/92 від 20.06.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу: договір № 01032023 від 01.03.2023; Додаткову угоду № 1 до Договору № 01032023 від 01.03.2023; Сертифікат здоров`я (health certificate) № 23-67-000026 від 24.03.2023; Акт повідомлення № 116 від 19.06.2023; Специфікація № 2 до інвойсу № RE000881 від 17.05.2023; Специфікація № 2 до інвойсу № 24-05/02 від 24.05.2023; Митну декларацію країни відправлення №23411500ЕХ00000692 від 15.05.2023; Свіфт на оплату перевезення № б/н від 16.06.2023; Лист KOYUNCU GROUP GERMANY GMBX від 26.06.2023; Свіфт на оплату перевезення №б/н від 19.06.2023; Протокол підтвердження цін від 19.06.2023; E-Fatura №ІНС018 від 17.05.2023; Проформа-інвойс (Proforma invoice) № 2023/0003 від 19.04.2023; Пакувальний лист (packing list) № 2023/0003 від 22.03.2023; Сертифікат аналізів (Analysis report) № б/н від 09.06.2023; Договір на перевезення (чартер партія № 1 від 14.04.2023).

Позивач митну вартість поставлених товарів визначив за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.

На електронний запит митниці, декларантом було надано Одеській митниці лист від 03.07.2023 року (т.1.с.92-95), в якому позивач навів обставини поставки товару та зазначив, що всі документи ним були надані митному органу; надати додаткові документи немає можливості.

Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000035/2 від 03.07.2023 року за митною декларацією 23UA94U7, яким обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний замість за ціною договору, та скориговано митну вартість товарів, роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби.

У графі 33 Рішення від 03.07.2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; зміст рішення відтворює зміст рішення відповідача №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року.

Відповідач дійшов до висновку, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення даним СЗЕД є більшим та становить по товару № 1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304). Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

На підставі вищезазначеного рішення Одеська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500370/2023/00129 (т.1, а.с.98-100).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 23UA95U6 від 03.07.2023 року (т.1,а.с.100-101) за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

11.07.2023 року позивач у зв`язку із імпортуванням на територію України товару за Договором №01032023 подав відповідачу електронну митну декларацію №23UA30U5 від 11.07.2023 року (т.1, а.с.102-103), а саме « 1. Сіль, придатна для споживання людьми: - Сіль харчова NM1 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг., 85 біг-бегів. Упаковано у 85 біг-бегах та 4590 мішках по 25 кг.; - Сіль харчова NM2 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг., 115 біг-бегів. Упаковано у 115 біг-бегах та 6210 мішках по 25 кг.; - Сіль харчова NM1 нейодована в біг-бегах по 1350 кг. - 340 біг- бегів. Придатна для споживання людьми, для приготування харчових продуктів, без ароматичних домішок та спецій. Торговельна марка -KOYUNCU. Вага нетто (кг) 729 000. Виробник: KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VE TICARET A.S. Країна виробництва: Туреччина (TR)».

До митної декларації додано такі самі документи, як і до митної декларації №23UA94U7 від 03.07.2023 року.

Позивач митну вартість поставлених товарів визначив за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.

На електронний запит митниці, декларантом було надано Одеській митниці лист від 11.07.2023 року (т.1.с.104-107), в якому позивач навів обставини поставки товару та зазначив , що всі документи ним були надані митному органу; надати додаткові документи немає можливості.

Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000036/2 від 11.07.2023 року за митною декларацією 23UA30U5, яким обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний замість за ціною договору; та скориговано митну вартість товарів; роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби.

У графі 33 Рішення від 11.07.2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; зміст рішення відтворює зміст рішення відповідача №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року.

Відповідач дійшов до висновку, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення даним СЗЕД є більшим та становить по товару № 1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304). Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

На підставі вищезазначеного рішення Одеська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500370/2023/00136 (т.1, а.с.110-111).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 23UA39U7 від 11.07.2023 року (т.1,а.с.112-113) за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

12.07.2023 року позивач у зв`язку із імпортуванням на територію України товару за Договором №01032023 подав відповідачу електронну митну декларацію №23UA89U0 від 12.07.2023 року (т.1, а.с.114-115), а саме « 1. Сіль, придатна для споживання людьми: - Сіль харчова NM1 нейодована в біг-бегах по 1350 кг. - 222 біг-беги. Упаковано у 222 біг-беги. Придатна для споживання людьми, для приготування харчових продуктів, без ароматичних домішок та спецій. Торговельна марка - KOYUNCU. Вага нетто (кг) 299 700. Виробник: KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VE TICARET A.S. КРАЇНА виробництва: Туреччина (TR)».

До митної декларації додано такі самі документи, як і до митної декларації №23UA94U7 від 03.07.2023 року.

Позивач митну вартість поставлених товарів визначив за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.

На електронний запит митниці, декларантом було надано Одеській митниці лист від 12.07.2023 року (т.1.с.114-119), в якому позивач навів обставини поставки товару та зазначив , що всі документи ним були надані митному органу; надати додаткові документи немає можливості.

Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000037/2 від 12.07.2023 року за митною декларацією 23UA30U5, яким обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний; та скориговано митну вартість товарів; роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби.

У графі 33 Рішення від 11.07.2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; зміст рішення відтворює зміст рішення відповідача №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року.

Відповідач дійшов до висновку, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення даним СЗЕД є більшим та становить по товару № 1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304). Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

На підставі вищезазначеного рішення Одеська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500370/2023/00137 (т.1, а.с.122-123).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №23UA02U7 від 12.07.2023 року (т.1,а.с.124-125) за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

19.07.2023 року позивач у зв`язку із імпортуванням на територію України товару за Договором №01032023 подав відповідачу електронну митну декларацію №23UA14U4 від 19.07.2023 року (т.1, а.с.126-127), а саме « 1. Сіль, придатна для споживання людьми: - Сіль харчова NM1 нейодована в мішках по 25 кг. в біг-бегах по 1350 кг., 252 біг-беги. Упаковано у 252 біг-беги та 13608 мішках по 25 кг.; - Сіль харчова NM1 нейодована в біг-бегах по 1350 кг. - 358 біг-беги. Упаковано у 358 біг-бегах. Придатна для споживання людьми, для приготування харчових продуктів, без ароматичних домішок та спецій. Торговельна марка - KOYUNCU. Вага нетто (кг) 299 700. Виробник: KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA УЕ TICARET A.S. КРАЇНА виробництва: Туреччина (TR)».

До митної декларації додано такі самі документи, як і до митної декларації №23UA94U7 від 03.07.2023 року.

Позивач митну вартість поставлених товарів визначив за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.

На електронний запит митниці декларантом було надано Одеській митниці лист від 19.07.2023 року (т.1.с.128-131), в якому позивач навів обставини поставки товару та зазначив , що всі документи ним були надані митному органу; надати додаткові документи немає можливості.

Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000039/2 від 12.07.2023 року за митною декларацією 23UA30U5, яким обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний замість за ціною договору; та скориговано митну вартість товарів; роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби (т.1, а.с.133-134).

У графі 33 Рішення від 11.07.2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; зміст рішення відтворює зміст рішення відповідача №UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року.

Відповідач дійшов до висновку, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим та становить по товару № 1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304). Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

На підставі вищезазначеного рішення Одеська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500370/2023/000140 (т.1, а.с.135-136).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №23UА 20U2 від 19.07.2023 року (т.1,а.с.136-137) за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та картками відмови, позивач звернувся до суду із даним позовом, вимагаючи судового захисту свого права на сплату митних платежів за ціною Контракту.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування Митницею, що вони можуть усунути сумніви щодо спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи № № 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Згідно п.5.1 Договору товар доставляється в упаковці, яка повинна відповідати технічним вимогам для забезпечення захисту та безпеки товару. Відповідач виходив з того, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд зазначає, що поставка Товару здійснювалася на підставі Договору №01032023, відповідно до п.2.3 якого вартість Товару включає упаковку та реєстрацію супровідних документів, гарантійне обслуговування, якщо інше положення Інкотермс не погоджено в рахунках-фактурах.

Поставка товару здійснюється на умовах FOB (Інкотермс 2010) (п.6.2 Договору), або за домовленістю сторін у порт доставки Ереглі (Туреччина).

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №160/8775/18 від 18.12.2019 року.

Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до п.7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на страхування товарів, проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд враховує таке.

Згідно п.6.2 Договору 01032023 умови поставки та страхування за Контрактом будуть визначені продавцем та покупцем для кожної поставки в Інвойсі відповідно до ІНКОТЕРМС -2010. Сторони можуть домовитися про умови доставки EXW, FOB, FCA (порт доставки в Туреччині, тобто Ереглі), якщо інше не обумовлено в рахунках-фактурах.

Відповідно до узгодженого сторонами Інвойсу № RE00881 від 17.05.2023 поставка товару відбувається на умовах FOB Eregli.

Згідно вимог "Інкотермс" умови поставки FOB не встановлюють необхідності страхування вантажу, отже вимога відповідача щодо необхідності і надання інформації щодо ймовірного страхування партії товару є безпідставною.

Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, суд дійшов наступного.

Згідно з міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі Інкотермс, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару FOB («вільно на борту», ... назва порту відвантаження). Згідно із пунктом А4 умов поставки FOB, продавець зобов`язаний поставити товар або шляхом приміщення на борт судна, номінованого покупцем, в пункті навантаження, якщо такий є, зазначеному покупцем в пойменованому порту відвантаження, або шляхом забезпечення надання поставленого таким чином товару. В тому і в іншому випадку продавець зобов`язаний поставити товар в узгоджену дату або в узгоджений період відповідно до звичаїв порту. Пунктом АЗ визначено, що у продавця немає обов`язку перед покупцем щодо укладення договору страхування. Згідно із пунктом А6 продавець зобов`язаний оплатити: всі стосуються товару витрати до моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком витрат, оплачуваних покупцем, як це передбачено в пункті Б6; і якщо буде потрібно, витрати по виконанню митних формальностей, що підлягають оплаті при вивезенні товару, а також будь-які мита, податки та інші витрати, що сплачуються при вивезенні.

Відповідно до вимог "Інкотермс" умови поставки FOB витрати по навантаженню товару на борт судна включаються до ціни товару і входять у обов`язки продавця товару.

Щодо посилань Митниці на те, що у наданому до митного оформлення коносаменті від 09.06.2023 №1 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією за умови передоплати, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо), відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, у коносаменті не міститься даних щодо номеру чартер партії, проте в транспортувальному інвойсі та договорі фрахтування зазначена чартер партія №1, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» під час митного оформлення товарів 26.06.20223 року, 03.07.2023 року, 11.07.2023 року, 12.07.2023 року та 19.07.2023 року надавалися Митниці документи на підтвердження оплати фрахту - відповідні свіфти на оплату перевезення від 16.06.2023 року № б/н та від 19.06.2023 року №б/н.

Цими доказами спростовуються вищезазначені аргументи відповідача.

В частині посилань Митниці на те, що згідно п. 7.2 контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку- фактури, проте у наданому до митного оформлення інвойсі від 17.05.2023 №RE000881 йдеться про інший період транспортування та містяться дані щодо рахунку-проформи, яка до митного оформлення не надана всупереч п.5.2 контракту, так само як і сертифікат якості та пакувальний лист, суд зазначає таке.

Під час митного оформлення товарів за всіма оскаржуваними рішеннями позивач надав відповідачу проформу-інвойс (Proforma invoice) № 2023/0003 від 19.04.2023, пакувальний лист (packing list) № 2023/0003 від 22.03.2023 та сертифікати аналізів № б/н від 09.06.2023; у поясненнях на вимогу митного органу позивач зазначив про те, дата в інвойсі - 17.05.2023 року є датою готовності товару до відвантаження, а фактична дата відвантаження відбувалася тільки у червні 2023 року.

Ці пояснення залишені Митницею поза увагою та не обґрунтовано в суді їх безпідставність.

Стосовно доводів митного органу про те, що Декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.03.2023 №01032023, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів з першого по сьомий не пронумеровані, з першого по п`ятий не підписані сторонами договору, що може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки. Також декларантом зазначено виробником товару «KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VETICARET A.S.» з торговельною маркою - «KOYUNCU», а в графі 44 «додаткова інформація/подані документи» Контракт заявлено під кодом документа 4104 як зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару, що декларується, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, при цьому даний договір підписаний KOYUNCU GROUP GERMANY GMBH, який не є виробником товару, суд дійшов наступного.

За переконанням суду, ознаки та сам факт підробки договору можуть бути визначені лише шляхом проведення відповідної експертизи документів, така експертиза відсутня, доказів зворотнього матеріали справи не містять, отже такі твердження є виключно припущеннями відповідача бездоказового характеру.

Відповідно до п. 13.5. Договору № 01032023 сторони допускають можливість підписання цього Договору, Змін і доповнень до нього за допомогою електронної пошти. Крім того, обидві сторони гарантують обмін оригіналами документів.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Нормами чинного законодавства не передбачено обов`язковість нумерації сторінок зовнішньо-економічних договорів, і в тому числі проставляння підписів сторін на кожній сторінці.

Текст договору Договору № 01032023 скріплений підписами уповноважених осіб покупця та продавця та скріплений печатками підприємств.

Щодо виробника товару та продавця - виробник «KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VETICARET A.S.» та продавець «KOYUNCU GROUP GERMANY GMBH» є групою компаній, що підтверджується відповідним листом від 26.06.2023 року (т.1,а.с.77), що було залишено Митницею поза увагою при прийнятті оскаржуваних рішень.

Стосовно доводів митного органу про те, що згідно договору фрахтування №1 від 14.04.2023 №01/2022 йдеться про можливість оплати демереджу судна, у наданих до митного оформлення документах не міститься відомостей щодо страхування вантажу та можливого демереджу, що не дає змоги перевірити правильність визначення митної вартості товарів, суд дійшов наступного.

Відповідно до умов поставки FOB страхування товару (вантажу) не є обов`язковим, тому страхування товару за Договором № 01032023 від 01.03.2023 року і не здійснювалось.

Щодо сум демереджу, то позивач у поясненнях на вимогу Митниці зазначав про те, що оскільки судно на короткий час зайшло до порту та відбулось вивантаження, то відповідно і суми демереджу не сплачувались, а тому відсутні будь-які додаткові складові для обрахунку ціни митної вартості товару. Такі пояснення не спростовані відповідачем в суді доречними аргументами.

Стосовно доводів митного органу про те, що у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 06.06.2023 року Y0443943 не міститься даних щодо назви судна та реквізитів товаросупровідних документів, крім того зазначена у сертифікаті кількість вантажу не дає змоги ідентифікувати задекларовану партію товару, суд зазначає таке.

З наданого суду та до митного оформлення сертифіката про походження від 06.06.2023 № Y0443943 (т.1,а.с.64), можливо ідентифікувати всю необхідну для митного оформлення інформацію - про вантажовідправника товару (пункт 1), вантажотримувача (пункт 2), перевезення буде здійснювати судном (пункт 4), визначено та ідентифіковано асортимент товару та загальну вагу партії товару.

Щодо посилань Митниці на те, що декларантом до митного оформлення надана Специфікація № 1 до інв. № 24- 05/02 та Специфікація № 1 до інв. № RE00088, на яких присутній підпис та печатка ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ», реквізитів продавця чи перевізника, які б мали оформлювати відповідні документи немає, що може свідчити про можливі ознаки підробки документів та надання неправдивих відомостей до митного оформлення, суд виходить із їх помилковості, враховуючи таке.

ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» у поданих листах після запиту (повідомлення) Митниці, інформував відповідача, що надані специфікації № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 до інв. № 24-05/02 та Специфікацій № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 до інв. № RE000881 від 17.05.2023 є внутрішніми документами позивача для оформлення частин вантажу, а тому на них і міститься тільки підпис і печатка ТОВ «САЙЛЕНТ - ІНВЕСТ», окрім цього у вказаних специфікаціях міститься вся необхідна інформація як про продавця товару так і про судно яке виконувало фрахт.

Чому ці пояснення не були враховані Митницею з матеріалів справи не убачається можливим встановити.

Щодо посилань митниці на те, що митна декларація країни відправлення 2 від 15.05.2023 року №3411500EX00000692 містить відомості щодо іншого рахунку-фактури та іншу вартість вантажу, дата відповідної декларації значно раніше ніж коносамент та інвойс надані до митного оформлення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заявлена вартість відповідно до Інвойсу № RE000881 від 17.05.2023 є більшою аніж заявлено у митній декларації від 15.05.2023 № 3411500ЕХ00000692, оскільки в ціну згідно умов поставки FOB і договірних зобов`язань включені всі митні формальності щодо сплати мита продавцем на власній території і надання товару на борт судна вільного від будь-яких оплат.

Експортна декларація «KOYUNCU NAKLIYE PAZARLAMA VETICARET A.S.» була оформлена на торговельну компанію «KOYUNCU GROUP GERMANY GMBH», які входять до однієї групи компаній, що підтверджується листом від 26.06.2023 року, як вже зазначалося вище.

Суд погоджується із позицією позивача про те, що відповідачем не було взято до уваги висновки, зроблені ДП «ДЕРЖЗОВНІШІФОРМ» у листі від 20.06.2023 року №121/92 (т.1,а.с.75-76), в якому зазначено, що згідно аналізу цінових пропозицій країн конкурентів на подібну продукцію, свідчить про те, що контрактний рівень цін на сіль постачається на експорт в Україну на умовах FOB - Eregii (Туреччина) (ІНКОТЕРМС 2010) в рамках контракту № 01032023 від 01.03.2023 за Інвойсом № RE 000881 від 17.05.2023 відповідає ціновій політиці продавця та при постачанні на експорт в Україну може складати на сіль харчову: сіль NM 1 нейодована в РР мішках по 25 кг у біг бегах 1350 кг - 87 дол. СНІА/мт; сіль NM 1 нейодована в біг бегах по 1350 кг - 77 дол. США/мт, сіль NM 2 нейодована в РР мішках по 25 кг у біг бегах 1350 кг - 87 дол. США/мт, сіль NM 1,5 нейодована в біг бегах по 1350 кг - 77 дол. США/мт на умовах поставки FOB - Eregii (Туреччина) (ІНКОТЕРМС 2010).

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, суд вважає, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару, до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу замість першого за ціною договору.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що митний орган не надав доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні суттєві розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті чи була сплачена за цей товар.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України зробив Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 року по справі № 9540/2605/18, від 06.05.2020 року по справі N9140/1713/19, від 16.04.2021 року по справі № 140/2000/19.

Суд зазначає, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не є переконливими, оскільки у даному випадку ТОВ «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» діяло на підставі Договору №01032023, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови договору належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента та їх домовленостей за контрактом.

Самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору, за умови їх підтвердження належними документами.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, визначено обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів. При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Суд зазначає, що відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу не зазначив в оскаржуваному рішенні докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Як вже було зазначено, в оскаржуваних рішеннях вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення даним СЗЕД є більшим та становить по товару №1 0,23 дол. США/кг (МД від 11.05.2023 року №UA500370/2023/003795 та від 30.05.2023 року №UA104020/2023/027304).

Позивач у відповіді на відзив слушно вказує на те, що факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до безумовного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод (постанова від 18.08.2021 року у справі №160/4944/19).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень передбачає, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення Митниці не містять детальної характеристики товару, який брався за основу для коригування митної вартості, не містять країни експорту товару та інші комерційні умови поставки, що суперечить вимогам обґрунтованості, об`єктивності та законності рішення суб`єкта владних повноважень.

Посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не встановлений. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДПС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018року у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17).

Тому саме лише зазначення у рішеннях про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформлених митних декларацій з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням законності та обґрунтованості коригування митної вартості товару за резервним методом.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додаткові документи.

Витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У постанові Верховного суду від 21.02.2020 року по справі № 813/1229/16 суд дійшов висновку, що витребуючи додаткові документи, Митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару; неможливості перевірки числового значення митної вартості товарів на підставі поданих декларантом документів та пояснень.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Верховний суду постановах від 27.02.2019року по справі № 814/1647/16, від 06.03.2019року по справі № 809/278/17, від 13.06.2019 року по справі № 820/6315/15, від 21.01.2020 року по справі № 813/2719/15) вказував, що висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого товару за методом не за ціною договору, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, не зазначив країну походження та рік виготовлення такого товару, його технічний стан, що є окремою підставою для скасування такого рішення (така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 09.04.2020 року по справі № 826/4827/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав підстав витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту у зв`язку з їх відсутністю (неподанням).

Покликання відповідача на те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити таку вартість товару.

Наявність у такій інформаційній системі даних про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не спричиняє підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки господарські операції випливають із принципу свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, тощо.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, яка була задекларована, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню судом.

При цьому, оскільки саме прийняття оскаржуваних рішень слугувало підставою для прийняття оскаржуваних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500370/2023/000123 від 26.06.2023 року, №UA500370/2023/000129 від 03.07.2023 року, №UA500370/2023/000136 від 11.07.2023 року, №UA500370/2023/000137 від 12.07.2023 року, № UA500370/2023/000140 від 19.07.2023 року, суд вважає, що вказані картки відмови також є протиправними підлягають скасуванню, як документи, що мають похідний характер від рішень про коригування митної вартості.

Відповідачем законність оскаржуваних рішень та карток відмови не доведена та не обґрунтована, його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів; надані ним докази не спростовують те, що товар мав бути розмитнений за ціною Контракту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а аргументи відповідача відхиляє з наведених вище підстав.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Суд зазначає, що при зверненні до суду з позовом підлягав сплаті судовий збір у сумі 26840грн.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 40260грн. (т.1, а.с.29), витрати зі сплати судового збору у сумі 26840грн. суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» () судового збору у сумі 26840 грн.

Решта судового збору сплачена позивачем у більшому розмірі, ніж встановлено законом, та може бути повернута позивачу судом за відповідною заявою згідно приписів п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір».

Що стосується відшкодування витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 38000грн. суд зазначає наступне.

Згідно Акту здачіприймання послуг з правової (правничої) допомоги від 05.10.2023 року за Договором №18/07/23-01 про надання правової професійної допомоги адвоката та юридичних послуг від 18.07.2023 року надані послуги складаються з:

- первинної усної правової консультації з приводу Доручення Клієнта, попереднє обговорення із Клієнтом обставин спору;

- визначення напрямків формування правової позиції в спорі;

- аналізу нормативно- правової бази та судової практики з питань щодо визнання протиправними та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів у спорах із митними органами;

- опрацювання і узгодження із Клієнтом правової позиції у адміністративному спорі;

-аналізу, відбіру та формування необхідних для справи доказів (бухгалтерської, договірної та іншої документації наданої Клієнтом);

- підготовки і подачі позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду; правовий аналіз відзиву Одеської митниці від 22.08.2023 у справі № 420/20013/23 з подальшою підготовкою відповіді Клієнта від 29.08.2023 на відзив;

- підготовки інших процесуальних документів у справі № 420/20013/23 (заява від 14.08.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; заява від 04.09.2023 про розгляд справи за відсутності представника позивача; заява від 18.09.2023 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті).

На підтвердження понесених витрат надав суду копії документів: договір Договором №18/07/23-01 про надання правової професійної допомоги адвоката та юридичних послуг від 18.07.2023 року; Акт здачі приймання послуг з правової (правничої) допомоги від 05.10.2023 року за цим договором, платіжне повідомлення про зарахування коштів №503 від 04.10.2023 року на суму 38000грн.

Відповідачем подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він звертає увагу суду, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 38000грн. становить 14 прожиткових мінімумів на працездатних осіб з 1 січня 2023 року, або 5,6 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 939 годин роботи. Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 38000грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Відповідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч.3-4 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд погоджується з доводами позивача про документальне підтвердження понесення позивачем витрат на оплату правничої допомоги. Разом з цим, на думку суду, при наданні адвокатом правничої допомоги позивачу на суму 38000грн. не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 38000 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи, отже є підстави для застосування судом ч.9 ст.139 КАС України, при цьому, суд відхиляє аргументи та розрахунки відповідача, що засновані на невизнанні умов Договору щодо розміру гонорару адвоката у цій справі.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 20000 грн. Суд вважає, що розмір витрат саме цій сумі є пропорційним до предмета спору та складності справи, враховуючи обсяг доказів по справі, витрачений час на підготовку процесуальних документів, тощо.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» (; адреса: вул. Вільямса Академіка, буд.6-Д, офіс 43, м.Київ, 03189) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500370/2023/000123 від 26.06.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000030/2 від 26.06.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000129 від 03.07.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000035/2 від 03.07.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000136 від 11.07.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000036/2 від 11.07.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації. митному оформлений випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000137 від 12.07.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000037/2 від 12.07.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500370/2023/000140 від 19.07.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000039/2 від 19.07.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21, м. Одеса, 65078) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНТ-ІНВЕСТ» (; адреса: вул.Вільямса Академіка, буд.6-Д, офіс 43, м.Київ, 03189) витрати зі сплати судового збору у сумі 26840(двадцять шість тисяч вісімсот сорок)грн. 00коп. та 20000(двадцять тисяч)грн. 00коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.12.2023 року.

Суддя М.М. Аракелян