Справа № 160/19354/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
Позивач 02.08.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9427-50/67У від 03.02.2021 р. на стягнення з позивача єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (станом на 26.11.2021 р.) на суму 29 526,20 грн.;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9427-50/67У від 03.02.2021 р., в розмірі 29 526,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідачем було нараховано позивачу заборгованість з єдиного внеску у розмірі 29 526,20 грн. Позивач зазначає, що після скасування Дніпропетровським окружним адміністративним судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 р. №Ф-9427-50/67У посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не було здійснено шляхом приведення до відповідності інтегрованої картки платника податків позивача, та не було здійснено виключення суми боргу у сумі 21 030, 90 грн. При цьому, зазначає, що у разі скасування вимоги про сплату боргу контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування в інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом. Натомість, було здійснено донарахування сум та складено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.02.2021 р. № Ф-9427-50/67У зі сплати єдиного внеску у сумі 29 526,20 грн. Крім того, позивач здійснював трудову діяльність як найманий працівник на різних підприємствах. Страхові внески за позивача були сплачені роботодавцями. Отже, позивач у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є застрахованою особою і платником єдиного внеску за нього є його роботодавець, тому стягнення ЄСВ спричинить його подвійну сплату, що є неприпустимим та суперечитиме меті збору ЄСВ. За наведених обставин, на думку позивача, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
На виконання ухвали суду від 22.08.2023 р., позивачем 30.08.2023 р. надано заяву про поновлення строку.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області:
- детальний розрахунок боргу (недоїмки), визначеної у вимозі від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У із зазначенням періоду, за який нарахована така заборгованість і в якій сумі;
- документи, що стали підставою для винесення вимоги від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 р. направлена за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету відповідача та доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» 21.09.2023 р. о 20 год. 26 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи.
Відповідач отримав ухвалу суду 21.09.2023 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Суд встановив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 21.03.2006 р. по 15.03.2021 р., а також з 16.05.2022 р. до цього часу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. у справі №160/1279/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задоволено повністю, а саме:

- визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9427-50/67 У від 20.05.2019 року, винесену Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області, якою ОСОБА_1 визначено борг у сумі 21 030, 90 грн.;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 (судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

У вказаному рішенні встановлено, що позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за період 2017 р., 2018 р. та 1 квартал 2019 року.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформована вимога від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У, у якій вказано, що станом на 26.11.2021 р. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску становить 29 526,20 грн.

Докази направлення вимоги від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У у розмірі 29 526,20 грн. на податкову адресу позивача в матеріалах справи відсутні.

В.о. начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Астапенковою К.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2022 р. №68822775 на підставі вимоги від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС заборгованість у розмірі 29526,20 грн.

В матеріалах справи міститься довідка форми ОК-5, яка надана Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за 2002 р., 2008 р. 2013 р., 2015 р.-2019 р.

Також, в матеріалах справи міститься довідка форми ОК-7, яка надана Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за 2011 р.- 2013 р., 2015 р.- 2021 р.

Відповідно до даних ОК-5, ОК-7 за ОСОБА_1 сплачено страхові внески за період з лютого 2015 р. по лютий 2017 р., з червня 2017 р. по лютий 2019 р., з березня 2020 р. по червень 2021 р.

Незгода позивача із оскаржуваною вимогою стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Згідно з абз.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З огляду на предмет спору у цій справі та вищевикладені висновки, суд доходить висновку, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд при вирішенні спору повинен, зокрема, перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця; здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нараховування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19.

Як встановлено судом, за позивачем рахується заборгованість у розмірі 29 526,20 грн. на підставі вимоги від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У.

Відповідно до даних ОК-5, ОК-7 за ОСОБА_1 сплачено страхові внески за період з лютого 2015 р. по лютий 2017 р., з червня 2017 р. по лютий 2019 р., з березня 2020 р. по червень 2021 р.

Як зазначалось, ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, зокрема, детальний розрахунок боргу (недоїмки), визначеної у вимозі від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У із зазначенням періоду, за який нарахована така заборгованість і в якій сумі.

Проте, відповідач не виконав вимоги суду, крім того, не виконав свій обов`язок обґрунтувати правомірність прийнятого рішення.

Разом з тим, суд встановив, що із оскаржуваної вимоги від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У вбачається, що заборгованість нарахована станом на 26.11.2021 р., тобто на майбутнє.

Проте, вказане не узгоджується із вимогами закону, оскільки можливість нараховувати єдиний внесок за майбутні періоди не передбачена законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалось, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відтак, станом на час формування вимоги, єдиний внесок за період від дати вимоги і до 26.11.2021 р. не міг бути заборгованістю.

Крім того, статус підприємця позивача припинено 15.03.2021 р. та лише 15.05.2022 р. такий статус зареєстровано знову.

Це означає, що заборгованість станом на 26.11.2021 р. не могла бути нарахована позивачу ще й через те, що він у цей час не мав статусу підприємця.

Відтак, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.02.2021 р. № Ф-9427-50/67У, якою встановлено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску станом на 26.11.2021 р. у розмірі 29 526,20 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги, відповідно, - задоволенню.

Щодо позовної вимоги про здійснення коригування даних в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9427-50/67У від 03.02.2021 р. в розмірі 29 526,20 грн., суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника податків відомості про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування у розмірі 29 526,20 грн.

При цьому, суд зауважує, що зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків у спірних правовідносинах є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, такий спосіб відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом.

За наведених обставин, суд доходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись 242-246, 250 КАС України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд.17-а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.02.2021 р. №Ф-9427-50/67У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 29 526,20 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 , шляхом виключення заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 29 526,20 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49600, код ЄДРПОУ ВП 44118658) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко