Справа № 478/1385/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 478/1385/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря: Мунтян С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 за позовом Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України

У С Т А Н О В И В:

08.11.2023 Казанківський сектор Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовом, у якому просив суд затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 характеризується негативно, був засуджений за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України. За весь час перебування на території України відповідач не вчиняв жодних дій з метою своєї легалізації, перебуває в Україні незаконно.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 позов Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області задоволено.

Затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на територію України прибув у 2009 році. Однак, перебуваючи в України протягом тривалого часу не скористався можливістю своєї легалізації, у зв`язку з чим порушив вимоги міграційного законодавства.

Не погоджуючись із рішенням районного суду відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач вказує, що здійснюючи розгляд справи Казанківський районний суд Миколаївської області послався на норми права, які застаріли та наразі не діють. Також, скаржник ставить під сумнів висновок районного суду стосовно перебування громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на території України протягом значного часу. Крім того, з рішення суду першої інстанції неможливо встановити чи законно позивач прибув в Україну. До того ж, відповідач зауважує, що перебував у місцях позбавлення волі, що позбавило останнього легалізуватись на території України. Відповідач також уважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що він буде ухилятись від видворення, а також покладення на нього обов`язку доведення певних обставин.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним адміністративним судом установлено, що управлінням міграційної поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області на ім`я начальника УДМС України в Миколаївській області надіслано подання від 19.10.2023 №8292/1/4801-23, у якому зазначено, що 06.11.2023 з Державної установи «Казанківської виправної колонії №93» звільняється громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , який 22.02.2020 був засуджений Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України. За час перебування в Україні громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони, а саме офіційно працевлаштованим не був, порушував громадський порядок, зловживав спиртними напоями, вів асоціальний спосіб життя. Суспільна небезпека перебування на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 полягає в тому, що за оперативною інформацією він націлений на продовження злочинної діяльності, а саме вчинення тяжких злочинів на території України. Таким чином, в разі відсутності законних підстав знаходження на території України, було викладено прохання вжити заходів реагування, а саме поміщення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» з метою його ідентифікації та в подальшому прийняття рішення про примусове видворення із забороною в`їзду на територію України строком на 5 років.

06.11.2023 о 10год. 00хв. співробітниками УМП ГУНП в Миколаївській області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлено до Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

За порушення правил перебування в Україні стосовно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.11.2023 серії ПР ММК №001426, у якому зазначено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 проживає без документів на право проживання, ухиляється від виїзду з України, що є порушенням ч.3 ст.3, ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, ч.2 ст.203 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.11.2023 серії ПН ММК №001426.

Означеним індивідуальним актом суб`єктом владних повноважень на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400грн.

З матеріалів справи убачається, що за результатом розгляду матеріалів щодо громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , провідним спеціалістом Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Казаріною О.М. 06.11.2023 прийнято рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства.

Вказаний акт індивідуальної дії затверджено завідувачем Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

Із матеріалів справи вбачається, що з рішенням про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ознайомлено 06.11.2023.

У зв`язку з вчиненням громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, для встановлення особи порушника, забезпечення виконання прийнятого рішення про примусове видворення, фахівцем Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області 06.11.2023 складено протокол №ММК 000057 про адміністративне затримання за ч.2 ст.263 КУпАП.

У подальшому, з метою ідентифікації (документування) та забезпечення видворення за межі території України провідним спеціалістом Казанківського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області 06.11.2023 прийнято рішення про поміщення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 до ДУ «Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України».

Як з`ясовано колегією суддів, 06.11.2023 о 19год. 30хв. громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 передано до Миколаївського ПТПІ, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства (а.с.35).

З огляд на поміщення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування Казанківським сектором Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на ім`я начальника Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області надіслано відповідне повідомлення від 06.11.2023 №4827-297/4827.1-23.

Також, повідомленням від 06.11.2023 №4827-298/4827.1-23 посольство Республіки Узбекистан поінформовано про затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 .

На виконання приписів п.1 ч.1 ст.289 КАС України Казанківський сектор Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою про затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до пунктів 14, 27 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, у тому числі, стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Частинами 1, 3, 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначено статтею 289 КАС України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З огляду на вищевикладені законодавчі норми, підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, є:

- ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- якщо існує ризик його (її) втечі;

- у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Апеляційним судом установлено, що належність ОСОБА_1 до громадянства Республіки Узбекистан підтверджується наявними у матеріалах справи: розпискою від 07.11.2023 (а.с.18), довідкою про особу (а.с.22), довідкою про звільнення від 06.11.2023 серії МИК №017475 (а.с.24), заявою-анкетою для підтвердження особистості (а.с.56), автобіографією (а.с.57).

Згідно із фактичними обставинами справи, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 перебуває на території України без законних (правових) підстав, у нього немає документу, що дає право на виїзд з України.

Колегія суддів враховує, що 22.02.2020 громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 був засуджений Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове видворення з України.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що відсутність у відповідача коштів, заробітку, візи до третіх країн може унеможливити виконання рішення компетентного органу про примусове видворення, а тому існують об`єктивні підстави вважати, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 може ухилитись від його виконання.

Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок районного суду про необхідність затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з метою ідентифікації та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на шість місяців з метою забезпечення подальшого видворення за межі території України.

Між тим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача стосовно висновку суду першої інстанції про те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на території України перебуває протягом значного часу, адже згідно із фактичними обставинами справи в Україну відповідач прибув у 2009 році на підставі паспорту громадянина Республіки Узбекистан.

На думку суду апеляційної інстанції, з 2009 року у відповідача було достатньо часу для звернення до уповноважених органів з метою легалізації на території України.

Натомість, жодних доказів, які б свідчили про звернення до уповноважених органів з метою легалізації на території України матеріали справи не містять.

До того ж, апеляційний адміністративний суд відмічає, що перебування відповідача в Державній установі «Казанківська виправна колонія №93» не перешкоджало йому звернутись до уповноважених органів (листом тощо) з метою легалізації на території України.

Крім того, незаконність перебування громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 не вказує на протиправність його перебування у місці позбавлення волі.

При цьому, апеляційний адміністративний суд уважає доречними посилання скаржника на те, що в оскаржуваному рішенні від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 Казанківським районним судом Миколаївської області здійснено посилання на нечинні редакції статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 289 КАС України. Однак, вказане на вплинуло на правильність вирішення справи.

Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи районним судом застосовано нечинні норми права.

При цьому, справу судом першої інстанції вирішено правильно.

З огляду на наведене, мотивувальна частина рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.288, 289, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 в редакції даного судового рішення.

В іншій частині апеляційну скаргу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі №478/1385/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло