Справа № 580/1777/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року справа № 580/1777/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1), військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не направлення ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії на підставі Указу Президента України від 22.02.2022 №2/2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника 4 відділу Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині щодо призову сержанта ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , полковника Л.Хода від 22.03.2022 №66 в частині щодо зарахування сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не пізніше наступного для після набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він був протиправно призваний на військову службу під час загальної мобілізації, оскільки перед призовом його на військову службу позивач не проходив військово-лікарської комісії. Крім того, позивач посилається на порушення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-Х11, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402. Зазначає, оскільки було порушено порядок (процедура) призову його на військову службу під час мобілізації, тому всі подальші дії по проходженню ним військової служби, вчинені не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, встановлений Конституцією та законами України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 скасовано, а справу №580/4957/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.09.2023 адміністративна справа №580/1777/23 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передана для продовження розгляду раніше визначену складу суду - судді Гайдаш В.А.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 02.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачам 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Уманський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відзив на позов не подав, однак надіслав на адресу суду клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду та постановлення окремої ухвали відносно представника позивача адвоката Шаповалова А.М., оскільки він вводить в оману суд щодо строку звернення до суду, створив Ордери для надання правової допомоги без законних підстав. Не має права на ведення справи від імені ОСОБА_1 , тощо.

Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала, надала до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначила, що медичну комісію позивач не проходив через дуже стислий строк мобілізаційного плату. Також відповідач 2 вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, що підтверджується витягом із наказу начальника Уманського РТЦК та СП (по стройовій частині) від 25.02.2022 №7-ОС.

Відповідно до вищезазначеного наказу ОСОБА_1 з 25.02.2022 зарахований до списків другого відділу Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на всі види забезпечення; призначений на посаду стрілець роти охорони та вважається таким, що з 25.02.2022 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом начальника Уманського РТЦК та СП (по стройовій частині) від 20.03.2022 №43, сержант ОСОБА_1 з 20.03.2022 виключений зі списків особового складу, вважається таким, що справи та посаду здав, та вибув до нового місця служби (підстава витяг з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.03.2022 №11-РС).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №66 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1

Вважаючи протиправною бездіяльність Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії під час призову на військову службу за мобілізацією, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно з вказаною статтею (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією) громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації, можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер. Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність, виконують мобілізаційні завдання (замовлення) згідно з укладеними договорами (контрактами). Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України. Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції на час виникнення правовідносин) (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частиною тринадцятою статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

За приписами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу під час мобілізації) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

- жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму III-IV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II-III ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитина з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, що відповідають критеріям для встановлення I чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років;

- усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

- зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

- працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

- інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Необхідно зазначити, що предметом спору у цій адміністративній справі №580/1777/23 є правомірність дій Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації без направлення його на проходження військово-лікарської комісії.

Так, згідно пояснень відповідача 1, які зазначену у відзиві на апеляційну скаргу у цій справі (а.с. 84-87), судом встановлено, що ОСОБА_1 добровільно 25.02.2022 прибув до Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, був мобілізований і зарахований до складу Збройних Сил України за власним бажанням та ініціативою, однак відомості щодо направлення та проходження ним військово-лікарської комісії піч час призову на військову службу по мобілізації - відсутні.

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Таке визначення на особливий період відбулося з прийняттям Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022, згідно якої під час проведення загальної мобілізації ступінь придатності до військової служби громадян, які призначені (призначаються) на доукомплектування військових частин, Сил територіальної оборони Збройних Сил України, здійснюється в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв. У разі зазначення скарг громадянин направляється до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

В умовах реалій з 24 лютого 2022 року застосуванню підлягала саме Директива, адже державі необхідно було в максимально короткі строки провести мобілізацію. У випадку проведення всім мобілізованим військовослужбовцям у лютому 2022 року ВЛК процес мобілізації значно б затягнувся, що призвело б до незворотніх наслідків.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, скарг ОСОБА_1 на стан здоров`я при призові його на військову службу під час мобілізації матеріали справи не містять, тому в Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки були відсутні підстави для направлення його на проходження ВЛК.

Також в матеріалах справи відсутні інші належні, допустимі та достовірні докази, що свідчили б про порушення відповідачем порядку проведення мобілізації щодо позивача.

Необхідно зазначити, що представник ОСОБА_1 у позовній заяві визначив спосіб захисту свого права шляхом визнання протиправними та скасування наказу начальника 4 відділу Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.02.2022 №7-ОС в частині щодо призову сержанта ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації, на особливий період та наказу командира військової частини НОМЕР_1 , полковника Л.Хода від 22.03.2022 №66 в частині щодо зарахування сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, на військову службу під час мобілізації, тобто шляхом визнання протиправними та скасування індивідуальних актів.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.02.2022 №7-ОС та командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №66 - є актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок призову позивача на військову службу по мобілізації, призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто вже є вже реалізованими, тому їх скасування не має наслідком звільнення позивача з військової служби.

Крім того, суд звертає увагу на приписи пунктів 4-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), відповідно до яких громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом № 2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Частина третя статті 24 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153/2008.

Згідно з абзацом другим пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, однак серед таких підстав відсутнє скасування наказу про призов особи на військову службу та наказів щодо проходження військової служби.

У матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якій він проходить військову службу, про його звільнення з військової служби за станом здоров`я, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення (наказ), тому позовна вимога позивача про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - є передчасною.

Таким чином, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Необґрунтованим є клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду та постановлення окремої ухвали відносно представника позивача адвоката Шаповалова А.М., оскільки питання пропуску строку звернення до суду вже було вирішено ухвалою суду від 27.03.2023, яку було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023, а справу №580/4957/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Крім того, суд першої інстанції не може ставити під сум надані представником позивача - адвокатом Шаповаловим А.М. докази, які ним надавались до апеляційної скарги на ухвалу суду від 27.03.2023 і були враховані судом апеляційної інстанції, що і стало підставою для скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції, тому відсутні правові підстави для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ