Справа № 160/14820/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з ПДВ у сумі 3348000 грн.
Перевіркою встановлено порушення:
порушення вимог п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, абз. «в» п.п.14.1.185 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст. 185, абз. «б» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1, ст.189, п.189.2 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755- VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (ряд.21) за грудень 2022 року на загальну суму 423858 грн.;
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.181 п14.1 ст14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 189.2 статті 189 Податкового кодексу України встановлено, вартість тари, що згідно з умовами договору (контракту) визначена як зворотна (заставна), до бази оподаткування не включається. У разі якщо у строк більше ніж 12 календарних місяців з моменту надходження зворотної тари вона не повертається відправнику, вартість такої тари включається до бази оподаткування отримувача.
Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 p. за № 27/4248, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством. До складу прямих матеріальних витрат включаються вартість сировини та основних матеріалів , що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередню віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Порядок обліку тари встановлений пп. 6.2 «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів», що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007р. № 2. Відповідно до пп. 6.2. Наявність та рух тари (окрім тари, що використовується як господарський інвентар), строк корисного використання якої менший одного року, а також тарні матеріалі (матеріали і деталі, що призначені для виготовлення тари та її ремонту, зокрема, деталі для збирання ящиків, бочкова клепка, залізо обручне, пробка коркова, металева і поліетиленова, ковпачки віскозні, фольга тощо) відображаються на субрахунку: 284 «Тара під товарами» - організаціями, що займаються торговельною діяльністю і громадським харчуванням.
Відповідно до п.п.6.4. Методичних рекомендацій вартість тари при вибутті включається до: виробничої собівартості готової продукції, якщо вона використовується для затарювання готової продукції безпосередньо в процесі виробництва; витрат на збут, якщо вона використовується для затарювання товарів, готової продукції та інших запасів на складах».
Згідно Інструкції «Про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затверджено наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 року №291 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за №893/4186, на рахунку 28 "Товари" ведуть облік наявності та руху товарно-матеріальних цінностей, які призначені для продажу. Товари і тара під товарами обліковуються на субрахунках 281-284. На субрахунку 284 ведеться облік наявності й руху тари під товарами.
За кредитом рахунку 28 "Товари" відображається вибуття товарів на підприємство в зв`язку з продажем та з інших причин.
На рахунку 93 "Витрати на збут" виробничі підприємства обліковують та накопичують витрати, пов`язані зі збутом готової продукції, робіт і послуг, а торговельні підприємства - витрати, пов`язані з реалізацією товарів, тобто витрати обігу.
У ході проведення перевірки ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» надано відповідь на запит № 4 від 10.03.2023 у якому вказано, що пакувальні матеріали, які зазначені вище, використовуються ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» для пакування товарів при їх поставках до торгівельної мережі «Сільпо».
Висновок відповідача стосується упаковки товару, який позивач поставляв ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у серпні-грудні 2022 року за договором поставки від 01.06.2021 р. №8183Р.
Відповідно до п. 5.8 договору поставки від 01.06.2021 р. №8183Р товар, що поставляється за цим Договором, повинен мати Базову (одиничну) упаковку Товару та Транспортну упаковку, що відповідають санітарним та гігієнічним нормам встановленим в Україні, умовам дійсного Договору, та забезпечувати збереження Товару протягом всього терміну придатності. Упаковка повинна витримувати транспортні навантаження.
Відповідно до п. 5.14 договору поставки від 01.06.2021 р. №8183Р Товар, що поставляється за Договором, повинен мати штрих-код формату EAN-13 на кожній одиниці Товару (Базовій (одиничній) упаковці), що не повинен повторюватися на інших видах Товару і повинен відповідати саме цьому Товару.
Пунктами 5.15, 5.16 договору поставки від 01.06.2021 р. №8183Р також передбачені і інші вимоги до маркування Базової (одиничної) упаковки та Транспортної упаковки.
Згідно з преамбулою договору поставки від 01.06.2021 р. №8183Р Базова (одинична) упаковка - це вид упаковки Товару, розфасовка якої дорівнює Мінімальній одиниці продажу, та є Мінімальною одиницею замовлення/поставки Товару. Транспортна упаковка - це вид упаковки, яка є основною у роботі між Покупцем і Постачальником та використовується для укладання, транспортування та тимчасового зберігання товару у Базовій (одиничній) упаковці або не упакованого (вагового) Товару. Мінімальна одиниця продажу - це одиниця товару, за якою ведеться внутрішній облік Покупця і яка є мінімальною одиницею продажу через касовий апарат Покупця.
Відповідно до п. 2.4 договору поставки від 01.06.2021 р. №8183Р у погоджену Сторонами ціну Товару входять усі витрати, що несе Постачальник при виготовленні та поставці Товару.
Позивач не здійснює виробництво товару, що поставлявся ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за договором поставки від 01.06.2021 р. №8183Р, а лише здійснював його розфасовку на складі. Отже вартість тарних матеріалів, що використовувалась для пакування - затарювання готової продукції на складі, має списуватись на витрати на збут.
Таким чином відповідно до умов договору поставки витрати Позивача на пакування товару, у тому числі вартість тарних матеріалів, включена у ціну товару, що спростовує протилежне твердження Відповідача.
В акті перевірки зазначено, що відомості, наведені у актах списання запчастин та автошин, за результатами перевірки не підтверджені первинними документами, на підставі яких вони сформовані. В ході проведення перевірки ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» не надано документів зокрема, але не виключно актів приймання - передачі ТМЦ виконавцям ремонтних послуг, актів обстеження ОЗ та встановлених несправностей тощо, у разі виконання ремонтних робіт власними силами - актів передачі ТМЦ матеріально відповідальним особам, тощо. Враховуючи зазначене, за результатами перевірки неможливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, за якими проведено списання запчастин та автошин у вересні та грудні 2022 року.
Відповідно до абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбанимн/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до п.189.1. ст.189 ПКУ у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Так, наказом директора ТОВ «ТОПШТЕРФУД» від 03.01.2022 р. №4ЗП визначено періодичність заміни розхідних запчастин на автомобілях, що перебувають на балансі підприємства.
Заміна запчастин у серпні-грудні 2022 року здійснювалась водіями підприємства, тобто власними силами на підставі поданих доповідних записок.
Акти про списання запчастин містять усі зазначені дані для визнання їх первинними документами, а доповідні записки водіїв, наказ директора від 03.01.2022 р. №4ЗП «Про затвердження норм списання запасних частин для автомобілів» підтверджують, що у використанні відповідних запчастин була потреба.
Таким чином відсутні підстави для висновку, що закуплені для обслуговування автомобілів, що використовуються у господарській діяльності Позивача, автошини, мастило, охолоджуюча, гальмівна рідини, ремені, фільтри, колодки, гальмівні диски та інші запчастини не були використані у господарській діяльності Позивача.
Таким чином, при формуванні собівартості та фактично визначенні об`єкту оподаткування при реалізації продукції на кінцевого споживача ТОВ «ТОПІНТЕРФУД», не враховані транспортні послуги, які віднесені на рах. 84 «Інші операційні витрати», тобто, фактично зазначені транспортні послуги було реалізовано на адресу покупців на безоплатній основі.
Проте, транспортно-експедиторські послуги придбавалися позивачем виключно для організації перевезення при імпортній закупівлі товару, а не для поставки товару покупцям. Зокрема, у актах наданих послуг зазначається, що послуги пов`язані з організацією міжнародної доставки вантажів, що підтверджує, що транспортно-експедиторські послуги надавались у зв`язку із доставкою імпортного товару з-за кордону на склади позивача. Окрім того, вартість закуплених транспортно-експедиторські послуг на доставку імпортної продукції на склади Позивача було віднесено до собівартості продукції.
Відповідач у Акті перевірки зазначає конкретні акти приймання-передачі послуг транспортно-експедиторських компаній ТОВ «УВК ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС», за якими він дійшов висновку про списання цих послуг на бухгалтерський рахунок 84 «Інші операційні витрати».
Натомість передбачені даним актами приймання-передачі послуг операції згідно з наданою при перевірці карткою рахунку 631 було списано на бухгалтерський рахунок 281 «Товари на складі», а не на рахунок 84, що детально відображено у Зведеній інформації про відображення у бухгалтерському обліку транспортно-експедиторських послуг, що додається.
На субрахунках 281-284 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом - зменшення.
На субрахунку 281 «Товари на складі» ведеться облік руху та наявності товарних запасів, що знаходяться на оптових та розподільчих базах, складах, овочесховищах, морозильниках тощо.
Субрахунок 281 кореспондується з рахунком 90 «Собівартість реалізації».
Таким чином при списанні операцій з придбання транспортно-експедиторських послуг на рахунок 281 разом із товарами, що були доставлені внаслідок споживання цих послуг, Позивач збільшив вартість цих товарів на суму вартості відповідних транспортно-експедиторських послуг.
Відповідно відсутні підстави для твердження, що вартість транспортно-експедиторських послуг за зазначеними у Акті перевірки актами наданих послуг не включена у собівартість товару.
ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» до перевірки надано акти списання дизельного палива №7 від 30.09.2022 року на суму 204995,83 грн. та №12 від 31.12.2022 року на суму 172053,26 грн..
Згідно наданих до перевірки актів списання загальна кількість списання дизельного палива на суму 377049,09 грн..
Проте, відомості, наведені у актах списання дизельного палива, за результатами перевірки не підтверджені первинними документами, на підставі яких вони сформовані. В ході проведення перевірки ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» не надано подорожні листи (або інші первинні документи, якими керується підприємство), у яких зазначено, зокрема, марка автомобіля, водій, звідки та куди саме відбуваюсь перевезення (навантаження), фактичний пробіг автомобіля, покази спідометру, скільки вантажу перевезено (завантажено), який саме вантаж, тощо. Враховуючи зазначене, за результатами перевірки неможливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, за якими проведено списання дизельного палива у вересні та грудні 2022 року.
З огляду на зазначене, за результатами перевірки неможливо зробити висновок щодо використання списаного дизельного палива ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» в сумі 377049,04 в т. ч. за вересень 2022 року у сумі 204995, 83 гри., за грудень 2022 року у сумі 172053,26 грн., як таке, що використано в межах господарської діяльності платника податків.
Так, наказом директора ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» від 03.01.2022 р. №3-М затверджено норми витрат пального на пробіг службових легкових та вантажних автомобілів.
Облік використання пального на підприємстві здійснюється в електронній формі із зазначенням автомобіля, дати, показань одометру, маршруту, залишків палива, кількості заправленого палива, кількості використаного палива, та прізвища водія.
Вищий адміністративний суд України в своїй Ухвалі по справі № 820/924/16 від 21 вересня 2017 року зазначив: «...також, відповідно до Закону України від 05 липня 2011 року № 3565-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» у текстах законів України «Про автомобільний транспорт», «;Про дорожній рух» та «;Про міліцію» вилучено посилання на подорожні листи будь-яких автотранспортних засобів, у тому числі вантажних автомобілів. Отже, підприємства, які експлуатують автотранспортні засоби, мають право не виписувати водіям подорожні листи. За необхідності підприємства самостійно приймають рішення стосовно використання подорожніх листів у своїй господарській діяльності а отже порушення з боку позивача відсутнє.».
Так, відповідачем надано позивачу запит №1 від 06.03.2023 року надати документи до 16.00 год. 07.03.2023 року:
Накази на призначення посадових осіб; Наказ про облікову політику підприємства на 2022 рік; Наказ/розпорядження про призначення матеріально відповідальної особи підприємства; Наказ про затвердження складу інвентаризаційної комісії на підприємстві на 2022 рік; Штатний розпис підприємства за відповідні періоди (періоди виникнення від`ємного значення та задекларованого бюджетного відшкодування) із зазначенням посад та посадових окладів; Ліцензії, дозволи, сертифікати, ТУ (ДСТУ) та калькуляцію на товари власного виробництва; Інформацію про власні/орендовані офісні, складські, виробничі приміщення та виробничі потужності. У разі оренди, надати документи, на підставі яких відбувається оренда (договори, інше), підтвердити форму та стан розрахунків, надати акти виконаних робіт). Надати ж/о (картка рахунку) по рахунку 10 за відповідні періоди, а також надати інформацію щодо їх використання у виробничому процесі, документи на право власності; Документи щодо умов зберігання товарно-матеріальних цінностей, документального оформлення їх руху (оприбуткування, переміщення та відвантаження); Інформацію, що до всіх наявних місць зберігання ТМЦ; Документи згідно з якими отримано та оплачено товари, роботи, послуги (платіжні документи, видаткові накладні, ТТН, довіреності, акти виконаних робіт, акти приймання передачі товару на переробку та повернення готової продукції з переробки, тощо) за відповідні періоди; Документи, згідно з якими поставлено товари, виконано роботи/надано послуги - накладні, рахунки, оформлені довіреності на отримання ТМЦ (посадові та/або службові особи, що отримали (відпустили) ТМЦ (роботи, послуги тощо), акти виконаних робіт/наданих послуг тощо; Договори, контракти з постачальниками/покупцями товарів/послуг на митній території України та постачальниками/покупцями нерезидентами, специфікації (додатки) до них (в разі наявності); Жypнaли-opдepи (картки рахунку) та оборотно-сальдові відомості загальні і розгорнуті за відповідні періоди по рахунках бухгалтерського обліку (у розрізі субрахунків) та/або по субконто (з найменуваннями у кількісних та вартісних показників) 10, 11, 12, 15, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 50, 60, 61, 63, 64, 66, 67, 68, 70, 71, 73, 74, 79, 90, 91, 92, 93, 94, 97; Залишки станом на 07.03.2023 року у кількісному та вартісному виразі в розрізі місць зберігання та/або передані на переробку стороннім організаціям; Інші первинні документи бухгалтерського обліку ТОВ «ТОПІНТЕРФУД», що стосуються господарської діяльності підприємства.
Станом на 13.00 год. 14.03.2023 року представниками ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» на запит №1 від 06.03.2023 року не надано документи щодо документального оформлення руху ТМЦ (оприбуткування, переміщення та вивантаження) та інші первинні документи бухгалтерського обліку ТОВ «ТОПІНТЕРФУД», що стосуються господарської діяльності підприємства, а саме шляхові листи, якими підтверджується факт списання кількості ДТ вказаного в актах списання товарів №7 від 30 вересня 2022 року та №l2 від 31 грудня 2022 року та/або інші підтверджуючі документи. Також до перевірки не надано (крім загальних актів списання за місяць) підтверджуючих документів зокрема, але не виключно актів приймання - передачі ТМЦ виконавцям ремонтних послуг, актів обстеження ОЗ та встановлених несправностей тощо, у разі виконання ремонтних робіт власними силами - актів передачі ТМЦ матеріально відповідальним особам.
Запит №4 від 10.03.2023 року надати документи та запитувану інформацію до 11.00 год. 14.03.2023 року:
Прошу надати інформацію щодо подальшого використання вищевказаних товарів та підтвердження правомірності списання на рахунок 92 «Адміністративні витрати». Так, відповідно до положень бухгалтерського обліку до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме документи якими підтверджується списання з рахунку 204 «Тара й тарні матеріали» на рахунок 92 «Адміністративні витрати».
Станом на 13.00 год. 14.03.2023 року представниками ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» на запит №4 від 10.03.2023 року не надано інформацію щодо подальшого використання вищевказаних товарів, які зазначені в запиті.
Натомість інформацію про списання пакувальних матеріалів Позивач надав у листі від 14.03.2023 р. №14, зазначивши, що пакувальні матеріали були використані Позивачем при фасуванні товару, що поставляється ТОВ «СІЛЬПО-ФУД». У Відповідача були наявні первинні документи, що підтверджують господарські операції Позивача із його постачальниками та ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», які підтверджують факт розфасовки товару і відповідно його пакування.
Щодо інших документів, то суд зазначає, що документи, які чітко визначені у запиті №1, позивачем надано.
Також, судом при дослідженні господарських операцій, які є предметом акту перевірки від 21.03.2023 року, надано оцінку як документам, які відповідач не визнав первинними, так і оцінку вимоги контролюючого органу надати документи, які не передбачені законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідач не довів правомірність прийнятих ним рішень, а тому позовну заяву слід задовольнити.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 5368,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено 18.09.2023 року.

Суддя О.В. Єфанова