Справа № 500/6435/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6435/23

01 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Недокуса Віктора Ігоровича звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У на суму 21028,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№72542207 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У. Вказано, що з 07.10.2010 по 31.05.2019 позивач перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як самозайнята особа (фізична особа-підприємець). При цьому у період з 24.01.2017 по 25.03.2020 позивач був працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю Нова Пошта (далі ТОВ Нова Пошта), отримував заробітну плату, з якої роботодавцем за нього сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального.

З огляду на вказане позивач вважає, що у нього відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску, відтак оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

30.10.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління ДПС у Тернопільській області заперечує проти позовних вимог та вказує, що відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) роботодавці та фізичні особи-підприємці розглядаються як окремі платники єдиного внеску. Платник зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску не менше мінімальної величини. При цьому факт неотримання доходу не впливає на мінімальну величину єдиного внеску, що підлягає нарахуванню та сплаті.

Відповідно до бази даних контролюючого органу IС Податковий блок ОСОБА_1 взятий на облік як особа, як отримувала доходи від підприємницької діяльності, та перебував на обліку у період, за який виставлена оскаржувана вимога. Підстави для звільнення позивача від сплати єдиного внеску, визначені Законом №2464-VI, відсутні.

Податкова вимога Головного управління ДПС у Тернопільській області від 04.07.2023 №Ф-1566-52У про сплату позивачем боргу (недоїмки) на суму 21028,90 грн є законною та не підлягає скасуванню. З огляду на вказане просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.24-27).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків. У період з 05.10.2010 по 31.05.2019 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з бази даних контролюючого органу IС Податковий блок (а.с.30).

За даними інтегрованої картки платника податків заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску становить 21028,90 грн (а.с.32).

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу, відповідно до статті 25 Закону №2464-VI сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У, згідно з якою за ОСОБА_1 рахується сума боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 21028,90 грн (а.с.8).

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У, позивач звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом №2464-VI. В силу вимог частини першої статті 2 даного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесені також фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорам;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини четвертої статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI на податкові органи покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абзацу 3 часини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм Закону № 2464-VI свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Однак, Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 (справа №160/3114/19), від 04.12.2019 (справа №440/2149/19), від 23.01.2020 (справа №480/4656/18), дійшов правового висновку, що метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. З огляду на викладене фізична особа - підприємець зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний. Інше тлумачення норм Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування спричинило б подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Даний правовий висновок про застосування норм Закону №2464-VI підтверджено Верховним Судом також у постановах від 27.07.2020 (справа № 1.380.2019.003039), від 17.08.2020 (справа №120/1765/19-а) та в подальшому підтриманий, зокрема, в постанові від 31.03.2023 (справа №600/2686/21-а).

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області було нараховано позивачу як фізичній особі-підприємцю, єдиний внесок, заборгованість по сплаті якого станом на 02.08.2023 становить 21028,90 грн, що відображено в оскаржуваній вимозі (а.с.8.).

Разом з тим, судом встановлено, що у період, за який позивачу нараховано єдиний внесок (2017-2019 роки), ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах.

З відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_1 з 24.01.2017 по 25.03.2020 працював у ТОВ «Нова Пошта» (Записи №3-№6 трудової книжки, а.с.19, 19 зворот).

Факт сплати сум єдиного внеску за позивача його роботодавцем у 2017-2019 роках підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (а.с.9, 9 зворот). З вказаної довідки форми ОК-5 вбачається, що страхувальником ТОВ Нова Пошта () у період, зокрема, з січня 2017 року по травень 2019 року (дата припинення позивачем підприємницької діяльності 31.05.2019) нараховувалась застрахованій особі ОСОБА_1 заробітна плата та сплачувались страхові внески, про що свідчить відповідна позначка про сплату страхових внесків у довідці (а.с.9 зворот).

Таким чином, судом встановлено, що в період нарахування податковим органом позивачу єдиного внеску відповідно до вимоги від 04.07.2023 №Ф-1566-52У про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21028,90 грн, позивач перебував у трудових відносинах, а роботодавець, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачував за нього єдиний соціальний внесок, розмір якого перевищує мінімальний страховий внесок, що підтверджується вищевказаними документами.

Водночас відповідачем не надано суду доказів щодо безпосереднього здійснення позивачем підприємницької діяльності у 2017- 2019 роках, отримання інших доходів, ніж від трудової діяльності як найманим працівником.

Отже, суд приходить до висновку, що в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, регулярно нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як фізичною особою-підприємцем.

Оскаржувана вимога не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям щодо рішень суб`єктів владних повноважень, зокрема не відповідає критерію пропорційності, адже у такий спосіб не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Враховуючи вищевикладене, вимога Головного управління ДПС у Тернопільській області від 04.07.2023 №Ф-1566-52У про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21028,90 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю, то відповідно до частини першої статі 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, перераховану до бюджету відповідно до квитанції від 12.09.2023 (а.с.12).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2023 №Ф-1566-52У з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 21028,90 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 01 грудня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.