Справа № 635/3230/23
Суддя: Лук'яненко С. А.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/3230/23
Провадження № 2-а/635/28/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року смт.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Дороніна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бевзюк Оксани Олександрівни до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бевзюк О.О. звернулася до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, в якій просить визнати протиправними дії відповідача і скасувати постанову серії ЕАС № 6940646 від 05.05.2023 року, що винесена інспектором-сержантом поліції Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кошелєвим О.О. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.05.2023 року інспектор-сержант поліції Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кошелєв О.О. виніс постанову серії ЕАС № 6940646 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме - за перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами з причини того, що водій перевозив небезпечний вантаж газ скраплений дорогою с211602, яка відсутня в погодженому маршруті руху згідно ТТН№3111 від 05.05.2023 року, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутня вина, а саме склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.132-1 КУпАП, виходячи з наступного. ОСОБА_2 перебуває у трудових правовідносинах з ТОВ «Овіс», де працює на посаді водія і при накладенні на нього адміністративного стягнення виконував безпосередньо свої трудові обов`язки. ТОВ «Овіс» укладено з ТОВ «Овіс трейд» договір оренди спеціалізованих транспортних засобів №21/02-19-2 від 21.02.2019 року, відповідно до якого ТОВ «Овіс» передало «ТОВ «Овіс трейд» в тимчасове строкове платне володіння та користування спеціалізований транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е TGX 18.400, марки MAN, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп Н/ПР-ЦИСТЕРНА НЕБЕЗ-Е, марка ВС HUTNIK, державний номер НОМЕР_2 під керуванням екіпажу, які мають трудові відносини з орендодавцем. Додатковою угодою від 15.09.2020 року до договору оренди від 21.02.2019 року сторони узгодили, що водієм, який обслуговує зазначені транспортні засоби є ОСОБА_1 . Виконуючи трудові обов`язки водій ОСОБА_1 здійснював доставку вантажу згідно з ТТН №3111 від 05.05.2023 року, тому вона вважає, що він не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення. На місці зупинки ОСОБА_1 надав інспектору поліції всі наявні у нього документи, що підтверджують законність керування транспортним засобом і перевезення ним вантажу. При цьому строк дії погодження маршрутів руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів визначено до 02.05.2022 року, але відповідно до Наказу МВС України №194 від 17.03.2022 року строк дії погоджених маршрутів транспортних засобів під час перевезення небезпечних вантажів строк дії яких закінчився, дійсні під час дії воєнного стану та протягом дев`яноста днів з дня його припинення чи скасування. Із наданих інспектору поліції копіях погодження маршруту руху №2021-72 НВ від 05.11.2021 та №2021-06 НВ від 05.11.2021 можливо зробити висновок, що автошлях с21 16 02 проходить через населені пункти, що дозволені вказаними погодженнями маршрутами руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів. При цьому в погодженнях №2021-72 НВ від 05.11.2021 зазначено, що рух по обласних центрах та інших містах у разі необхідності заїзду на об`єкти розвантажування здійснювати по маршрутах руху вантажного транспорту. Також винесена постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено порядок її оскарження, постанова складена не за місцем вчинення-в будівлі відповідного управління патрульної поліції. За таких обставин просить визнати протиправними дії відповідача і скасувати постанову серії ЕАС № 6940646 від 05.05.2023 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2023 року позовну заяву було залишено без руху і наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

06.06.2023 року від представника відповідача ГУНП в Харківській області Мостової К.О. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що твердження представника позивача, якими він обґрунтовує наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими. Зазначає, перевезення небезпечних вантажів повинно відбуватись за погодженням маршруту руху транспортного засобу, видане уповноваженим підрозділом поліції в паперовій або при наявності технічної можливості в електронній формі. Дійсно ОСОБА_1 на вимогу інспектора Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надав наявні у нього документи, що підтверджують законність керування транспортним засобом та перевезення ним небезпечного вантажу, однак позивач рухався не по встановленому маршруту, який був визначений у погодженнях, що призвело до порушення п.22.5 ПДР. В погодженнях не зазначено, що автошлях с21 16 02 проходить через населені пункти, що дозволені вказаними погодженнями маршрутами руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів. Погодження маршруту обумовлює погодження маршруту транспортних засобів конкретними вулицями та дорогами, а в наданих погодженнях не зазначено маршрут руху по вул.Чайковського в смт.Коломак (автошлях с 21 16 02), де був зупинений позивач. Згідно п.4 Розділу І, пункту 2 розділу ІІІ «Інструкції з про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП, без складання відповідного протоколу. Інспектором не були порушені вимоги ч.1 ст.276 КУпАП при складанні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення та були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та строк оскарження постанови, про що мається підпис ОСОБА_1 у постанові. Також представник відповідача подала клопотання про зменшення витрат на оплату витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач не надав належних, достатніх, допустимих і достовірних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Відсутні документи, що підтверджують обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі, книги обліку доходів і витрат, в яких би були відображені суми коштів за надані послуги (виконані роботи), а також не надано розрахунку таких витрат. При цьому спірні правовідносини за складом учасників і підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке їх регулює, підлягає вирішенню на основі типового застосування норм матеріального права, що свідчить про недостатню обґрунтованість гонорару і співмірність із позовними вимогами. За таких обставин просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідачем неправильно викладаються обставини справи і тлумачаться норми адміністративного та іншого матеріального права. Позивач не відхилявся від узгодженого маршруту, а рухався вул.Чайковського в смт.Коломак (автошлях с21 16 02), де він був зупинений поліцейським, з причини необхідності заїзду на об`єкт розвантаження, що передбачено в Погодженні №2021-72 НВ. За таких обставин він жодних винних дій не вчиняв, а отже відсутня суб`єктивна сторона складу правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надала суду заяву, в якій просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримала позицію, викладену у відзиві.

Представник выдповідача Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

За змістом положень ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 05 травня 2023 року поліцейський з СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кошелєв О.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6940646, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та на нього накладений штраф у розмірі 510 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 05 травня 2023 року о 12 годині 59 хвилини на вул.Чайковського в смт.Коломак керував транспортним засобом MAN TGX 18.400, державний номер НОМЕР_1 з причіпом ВС HUTNIK NCG-46, державний номер НОМЕР_2 та перевозив небезпечний вантаж газ скраплений дорогою с 21 16 02, яка відсутня в погодженому маршруті руху згідно ТТН3111 від 05.05.2023 року, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП.

Відповідно до наказу керівника ТОВ «ОВІС» №ОВ-000000030 від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 прийнятий до ТОВ «ОВІС» та призначений на посаду водія автотранспортних засобів з 15 вересня 2020 року.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль MAN TGX 18.400, державний номер НОМЕР_1 з причіпом ВС HUTNIK NCG-46, державний номер НОМЕР_2 , належить ТОВ «ОВІС».

Відповідно до Договору оренди спеціалізованих транспортних засобів №21/02-19 від 21.02.2019 року ТОВ «ОВІС» надав в оренду ТОВ «Овіс Трейд» в тимчасове строкове платне володіння та користування спеціалізований транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е TGX 18.400, марки MAN, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп Н/ПР-ЦИСТЕРНА НЕБЕЗ-Е, марка ВС HUTNIK, державний номер НОМЕР_2 під керуванням екіпажу (водіїв), які мають трудові відносини з орендодавцем.

Додатковою угодою від 15.09.2020 року до Договору оренди спеціалізованих транспортних засобів №21/02-19 від 21.02.2019 року сторони узгодили, що водієм, який обслуговує зазначені транспортні засоби є ОСОБА_1 .

На виконання службових обов`язків 05 травня 2023 року ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу конденсату газового на автомобілі MAN TGX 18.400, державний номер НОМЕР_1 з причіпом ВС HUTNIK NCG-46, державний номер НОМЕР_2 з пункту навантаження Харківська область, Краснокутський район, с.Водяне, Водянівська ТЗСУ до пункту розвантаження: м.Харків Харківська область, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 3111 від 05 травня 2023 року.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, зокрема частина перша статті 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що відповідає ст.258 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КАС України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, розглянута уповноваженою особою безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає ст. 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КАС України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 268 КУпАП встановлено імперативну вимогу розгляду справи про адміністративне правопорушення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався за місцем вчинення адміністративного правопорушення та з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6940646 від 05.05.2023 позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у постанові.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача про порушення поліцейським вимог ст. 268 КУпАП, оскільки з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6940646 вбачається, що особа, яка розглядала справу та виносила оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, роз`яснила ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, та строк оскарження постанови за статтею 289 КУпАП, що підтверджується його підписом у постанові.

Зі змісту постанови серії ЕАС №6940646 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кошелєвим О.О. щодо ОСОБА_1 , вбачається, що останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги га заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не заперечує факту перевезення ним небезпечного вантажу, однак вважає, що поліцейський неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, оскільки він мав дозвіл на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів з небезпечним вантажем, зокрема, дорогою с 21 16 02, що відповідно звільняє його від адміністративної відповідальності за порушення, яке передбачено ст. 132-1 КУпАП.

Наказом МВС України № 656 від 04 серпня 2018 року затверджені Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Пунктом 1 Розділу 1 вказаних Правил передбачено, що ці правила визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Згідно з п. 9 Розділу 1 вказаних Правил при перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи, зокрема: при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної безпеки, - погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом поліції, зразок якого наведено в додатку до цих Правил.

Відповідно до вказаного зразка в погодженні зазначається маршрут руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Згідно з вимогами п. 12 Розділу ІІ Порядку погодження та оформлення маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженого наказом МВС України від 04 серпня 2018 року № 656, підрозділи поліції формують погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів у єдиній інформаційній системі МВС.

На виконання вказаних вимог ТОВ «ОВІС» отримало у відділі безпеки дорожнього руху Управління Патрульної поліції в Харківській області погодження маршруту руху транспортного засобу MAN TGX 18.400, державний номер НОМЕР_1 та причіп ВС HUTNIK NCG-46, державний номер НОМЕР_2 , під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів №2021-72 НВ від 05 листопада 2021 року, строком дії з 05 листопада 2021 року по 02 травня 2022 року, та №2021-06НВ від 13 грудня 2021 року, строком дії з 13 грудня 2021 року по 02 травня 2022 року.

Відповідно до п.4 Наказу МВС України №194 від 17.03.2022 року «Про продовження строку дії документів щодо дорожнього перевезення небезпечних вантажів під час дії воєнного стану в Україні», зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 18.03.2022 року за №338/37674 строк дії погоджених маршрутів транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів строк дії яких закінчився, дійсні під час дії воєнного стану та протягом дев`яноста днів з дня його припинення чи скасування.

На даний час в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року за Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року встановлено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Пунктом 4 Розділу ІІІ Порядку погодження та оформлення маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, визначений порядок оформлення погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу, зокрема у п.п. 2 п. 4 зазначено, що у пункті 1 зазначається маршрут перевезення небезпечного вантажу. Маршрут перевезення складається з урахуванням установлених на ділянках автомобільних доріг та вулиць обмежень на рух транспортних засобів так, щоб за можливості виключати проїзд транспортних засобів із небезпечними вантажами через комерційні або житлові райони, екологічно чутливі райони, промислові зони з небезпечними об`єктами або дорогами, які становлять істотну фізичну небезпеку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 17 листопада 2021 року затверджено Перелік автомобільних доріг загального користування державного значення.

Згідно з цим Переліком автомобільні дороги загального користування державного значення класифікуються таким чином: міжнародні автомобільні дороги з позначкою «М», національні автомобільні дороги - «Н», регіональні автомобільні дороги «Р», територіальні автомобільні дороги - «Т».

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення, позивачу інкримінується проїзд автомобільною дорогою «С 21 16 02», яка відсутня у вищевказаному Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, оскільки у вказаному переліку відсутня класифікація доріг з позначкою «С».

Відповідно до інформації Управління патрульної поліції в Харківській області від 05.09.2023 року місце, де поліцейськими було зупинено транспортний засіб MAN TGX 18.400, державний номер НОМЕР_1 з причіпом ВС HUTNIK NCG-46, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 проходить по автомобільній дорозі загального користування місцевого значення Т-2116 Коломак - Шелестове - Колонтаїв, що вказана в погодженні №2021-72НВ, до якої прилягає вул.Чайковського в смт..Коломак Богодухівського району Харківської області. В погодженні №2021-06НВ маршрут руху через смт.Коломак Богодухівського району Харківської області відсутній.

Таким чином позивач був зупинений на автошляху, визначеному у погодженому маршруті на ділянці автомобільної дорозі загального користування місцевого значення.

З аналізу викладеного суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ст. 132-1 КУпАП відповідач суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього відбувся за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням встановленого законодавством порядку притягнення до адміністративної відповідальності, а відтак прийняте за результатом такого розгляду рішення, оформлене оскаржуваною постановою, не відповідає таким ознакам, як виваженість та об`єктивність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6940646 від 05 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу скасувати, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

При вирішенні питання про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн., то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача суму сплаченого судового збору.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 ст. 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано ст. 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частини 3, 5 ст. 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи ч. 9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1, 2, 4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п. 269).

Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, посилається на те, що позивач не надав належних, достатніх, допустимих і достовірних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Суд погоджується з такими доводами з огляду на таке.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивач подав такі документи: договір про надання правової допомоги від 08 травня 2023 року, укладений між адвокатом Бевзюк О.О. та Ткач С.П., в якому в п. 1 зазначено, що предметом договору є правова допомога щодо представництво інтересів Клієнта в судових органах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. В п. 3 зазначено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Також надано копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 08.05.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бевзюк Оксаною Олександрівною, копію свідоцтва ОСОБА_3 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Представником позивача в позовній заяві вказано, що орієнтовний розмір адвокатського гонорару складає 10000,00 грн., який буде затверджений Актом наданих послуг з правничої допомоги та разом з детальним описом надано до матеріалів справи.

В той час представник позивача не надала заявлених доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. При цьому в договорі про надання правничої допомоги не зазначено в якій адміністративній справі представляє інтереси адвокат.

Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що заявником не дотримано вимоги ч.7 ст.139 КАС України, а саме до закінчення судових дебатів у справі не було подано, ані доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, ані заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів.

Обов`язок подання до закінчення судових дебатів (до закінчення розгляду справи, у випадку її розгляду в порядку спрощеного або письмового провадження) доказів на підтвердження розміру понесених стороною судових витрат, або заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи, прямо визначений у ч.7 ст.139, ч.3 ст.143 КАС України.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеним Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі №380/3999/21, який підлягає врахуванню судом.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18 викладено правову позицію, відповідно до якої, враховуючи положення статей 134 та 139 КАС України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Під час розгляду справи в суді представником позивача не подано жодних заяв, що відповідні докази на підтвердження судових витрат будуть нею подані протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи.

За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення витрат позивача на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бевзюк Оксани Олександрівни до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6940646 від 05 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Національної поліції в Харківській області, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5;

Відповідач - Сектор поліцейської діяльності №1 (смт.Коломак) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: вул.Міліцейська б.9, м.Богодухів, Харківської області.

Суддя С.А.Лук`яненко