Справа № 140/12030/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/12030/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Центр пробації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної установи Центр пробації (далі ДУ «Центр пробації», відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови в перерахунку вислуги років при звільненні 31.01.2023 про зарахування до вислуги років періоду навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби (02 роки 06 місяців) та зобов`язання перерахувати вислугу років при звільненні 31.01.2023 та зарахувати до вислуги років при звільненні з ДУ Центр пробації станом на 31.01.2023 періоду навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 02 роки 06 місяців, з внесенням відповідних змін до наказу від 19.01.2023 № 62/к.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з ДУ «Центр пробації» 31.01.2023, відповідач невірно підсумував та обрахував вислугу років позивача як в календарному так і в пільговому обчисленні на момент звільнення, що в свою чергу порушує права та законні інтереси позивача.

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач 15.03.2023 звернувся із заявою до ДУ «Центр пробації» в якій просив здійснити перерахунок наявної у нього вислуги років у календарному та пільговому обчисленні та скерувати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відповідні матеріали про призначення пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте відповідач дії по перерахунку вислуги років не вчинив та зазначив про не можливість зараховувати до вислуги років час навчання позивача в цивільному закладі вищої освіти в межах до п`яти років, оскільки після закінчення Луцького державного технічного університету, позивачу офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалося, що не відповідає ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З такою позицією відповідача позивач не погоджується та зазначає, що відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж етапі 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, піл час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої етапі 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно віл форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Позивач вказує на те, що відповідно до вказаної норми розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто, додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Тому, виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Відповідно до пункту 2 статті 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу на добровільних засадах проходять студенти вищих навчальних закладів III або IV рівня акредитації з денною формою навчання, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Тобто присвоєння спеціального звання після закінчення вищого навчального закладу відбувалось виключно для студентів, які пройшли військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу та були зараховані до вищих навчальних закладів за денною формою навчання. Студенти, які закінчили вищий навчальний заклад та здобували освіту за заочною формою навчання не мали права та не могли бути зараховані на військову кафедру при вищому навчальному закладі, а отже їм не могло бути присвоєно спеціальне звання після закінчення вищого навчального закладу. Таким чином законодавець передбачив узагальнення здобуття вищої освіти кандидатам на посади в органах внутрішніх справ без будь-яких умов щодо присвоєння спеціального звання (включно з заочною формою здобуття вищої освіти).

На думку позивача, відповідач безпідставно не врахував при звільненні позивача зі служби до вислуги років час навчання позивача у вищому навчальному закладі

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.35).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивачу зараховано до вислуги років по послужному списку час проходження служби в Збройних Силах України з 11.11.2004 по 12.07.2005 (в календарному та пільговому обчисленні 00 років 08 місяців 01 день), службу в органах внутрішніх справ з 17.10.2005 по 09.12.2010 (в календарному обчисленні 05 років 01 місяць 22 дні, у пільговому обчисленні 07 років 06 місяців 24 дні), службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.01.2011 по 31.01.2023 (в календарному обчисленні 12 років 00 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні 16 років 01 місяць 06 днів).

Позивачу правомірно відповідно до вимог абзацу 1 пункту 2 Постанови № 393 не зараховано час навчання у Луцькому державному технічному університеті до вислуги років, оскільки після закінчення зазначеного закладу вищої освіти офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалось. Тому, відповідач не має законних підстав для перерахування та зарахування позивачу до вислуги років при звільненні з Центру пробації станом на 31.01.2023 часу навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 2 роки 06 місяців з внесенням відповідних змін до наказу Центру пробації від 19.01.2023 №62. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом ДУ «Центр пробації» від 19.01.2023 № 62/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора Ковельського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) 31 січня 2023 року (а.с. 25). Відповідно до вказаного наказу, на день звільнення вислуга років ОСОБА_1 становила у календарному обчисленні 17 років 10 місяців 20 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 04 місяці 01 день.

15.03.2023 позивач звернувся до ДУ «Центр пробації» із заявою про здійснення перерахунку наявної вислуги риків у календарному та пільговому обчисленні відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 07.12.2010 № 490 о/с та довідки ДУ «Центр пробації» № 16/10-23 від 25.01.2023 та просив скерувати документи для призначення пенсії на підставі пункту 1 «а» статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (а.с. 29-31).

Листом від 29.03.2023 № 128/Н-122/10/Ян-23 ДУ «Центр пробації» повідомила позивача про те, що йому зараховано до вислуги років по послужному списку час проходження служби в Збройних Силах України з 11.11.2004 по 12.07.2005 (в календарному та пільговому обчисленні 00 років 08 місяців 01 день), служба в органах внутрішніх справ з 17.10.2005 по 09.12.2010 (в календарному обчисленні 05 років 01 місяць 22 дні, у пільговому обчисленні 07 років 06 місяців 24 дні), служба в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.01.2011 по 31.01.2023 (в календарному обчисленні 12 років 00 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні 16 років 01 місяць 06 днів).

Крім цього, зазначено, що відповідно до абзацу 1 пункту 2 Постанови № 393 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

При цьому повідомлено, що оскільки після закінчення Луцького державного технічного університету позивачу офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалось, тому підстав для зарахування часу навчання у вказаному закладі вищої освіти до вислуги років немає (а.с. 32).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби: особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Із аналізу наведених норм вбачається, що Законом №2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (стаття 17).

Частиною 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у Постанові №393.

З приводу наявності підстав для зарахування позивачу до календарної вислуги років періоду навчання у Луцькому державному технічному університеті з 01.09.1999 до 30.06.2004 з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, суд вказує наступне.

Пункт 2 Постанови №393 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічне за змістом положення щодо умов зарахування до календарної вислуги років періоду навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах міститься у проаналізованій вище частині 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, з аналізу пункту 2 Постанови №393 та частини 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ випливає, що зарахування часу навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах до вислуги років особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби при призначенні пенсії на умовах зазначеного Закону відбувається за умови присвоєння офіцерського (спеціального) звання після закінчення навчального закладу або коли звання присвоюється до вступу на службу до Державної кримінально-виконавчої служби чи до призначення на відповідну посаду.

Отже, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з вересня 1999 року по липень 2004 року навчався в Луцькому державному технічному університеті за спеціальністю «Технологія машинобудування».

Після закінчення зазначеного навчального закладу офіцерське (спеціальне) звання йому не присвоювалось.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу Луцького державного технічного університету ОСОБА_1 не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, відтак відсутні підстави для зарахування такого періоду навчання до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі у період з 01.09.1999 до 30.06.2004 з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби відповідно до пункту 2 Постанови № 393.

Проаналізувавши вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не зарахував до календарної вислуги років позивача при звільненні зі служби 31.01.2023, періоду навчання в Луцькому державному технічному університеті за спеціальністю «Технологія машинобудування» з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати вислугу років при звільненні 31.01.2023 та зарахувати до вислуги років при звільненні з ДУ Центр пробації станом на 31.01.2023 періоду навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 02 роки 06 місяців, з внесенням відповідних змін до наказу від 19.01.2023 № 62/к, то такі вимоги є похідними від основної вимоги, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи Центр пробації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк