Справа № 280/7642/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 листопада 2023 року Справа № 280/7642/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 25% від місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей протиправною;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 18 календарних років військової служби;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 24.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького Складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року в розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку участі у бойових діях на місяць.

Ухвалою суду від 25.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.

Позовна заява обґрунтована тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 № 101-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом в запас за ст. 26 ч. 5 п. 2 п.п. «г» Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Наказом від 17.08.2023 № 229 з 17.08.2023 позивача виключено із списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення. На дату звільнення з військової частини НОМЕР_1 у позивача наявна календарна вислуга років 18 років 02 місяці 19 днів, пільгова 1 рік 04 місяці 14 днів, що у сукупності становить 19 років 07 місяців 03 дні. В день звільнення відповідачем не виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 18 календарних років військової служби. Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати такої одноразової грошової допомоги.

Окрім того, зазначає, що в період з 27.01.2023 по 25.07.2023 позивач приймав участь у бойових діях у складі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак відповідачем в період з 01.02.2023 по 31.03.2023 не здійснювалось нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у бойових діях. Таку бездіяльність відповідача також вважає протиправною. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.10.2023 заяву відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідачем до суду 03.11.2023 подано відзив на позовну заяву та вказано про безпідставність позовних вимог. Зокрема, наголошено, що позивачем не додано жодного документу, який би визначав його місцезнаходження в районах ведення бойових дій за спірні періоди. У відповідача відсутні бойові накази або бойові розпорядження, які б підтверджували участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період. Сама по собі видача наказу про відрядження військовослужбовця не є безумовним доказом його безпосередньої участі у бойових діях. Окрім того, зазначає, що позивач не звертався з рапортом щодо виплати йому одноразової грошової допомоги. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Стосовно позовних вимог в частині нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25% від місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та в подальшому на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17.08.2023 штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , сержанта із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.08.2023 № 101-РС у запас за п.п. «ґ» (через сімейні обставини або інші поважні причини) відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», строк дії контракту спливає 28.07.2024, з 17.08.2023 вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 17.08.2023 виключити зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 17.08.2023 становить: календарна 18 років 02 місяці 19 днів, пільгова 01 рік 04 місяці 14 днів, загальна 19 років 07 місяців 03 дні.

При цьому наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17.08.2023 не передбачав виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону № 2011.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що складає 18 календарних років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини щодо соціального і правового захисту військовослужбовців, в тому числі щодо права на одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні зі служби, регулюються нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до абз.2 п.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічна правова норма міститься в абзаці 4 пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).

За змістом правових норм абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII та абзацу третього пункту 10 Порядку №393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

В розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

У своїй постанові №380/2427/20 від 21 квітня 2021 року Верховний Суд наголосив, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17 та від 24.11.2020 у справі №822/3008/17.

Відповідно до пп. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Отже, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких наведений у пп. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивача.

Звільнення позивача, який проходив військову службу за контрактом, відбувалося в умовах воєнного стану, а тому застосуванню підлягали норми п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232.

ОСОБА_1 звільнений за пп. ґ п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, тобто через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу).

На день звільнення з військової служби позивач мав вислугу більше 18 років.

Належні та допустимі докази існування підстав, з якими п. 2 ст. 15 Закону № 2011 пов`язує невиплату одноразової грошової допомоги, суду не надані.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що позивачу така допомога вже виплачувалась та набув він право на неї ще при звільненні з військової частини НОМЕР_4 . З цього приводу суд зазначає таке.

Абзацом 6 частини другої статті 15 Закону №2011-XII передбачено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до п. 7 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Абзацами першим-четвертим пункту 10 Постанови №393 установлено, що Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Постанови №393).

Як було уже зазначено вище предметом розгляду цього спору є обставини наявності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 повних календарних років служби (з врахуванням вислуги років за час попереднього проходження служби).

З аналізу статті 15 Закону №2011-XII та пункту 10 Постанови №393 випливає, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Водночас, положеннями статті 15 Закону №2011-XII та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як-то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Отже, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога визначальною є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

Судом встановлено, що згідно із відомостями Довідки про проходження військової служби позивач проходив службу на таких посадах: з 01.08.1987 по 24.10.1988 курсант Ставропольського ВВАУПШ (01 рік 02 місяці); з 24.10.1988 по 16.01.1989 водій військової частини НОМЕР_5 (02 місяці); з 16.01.1989 по 12.07.1989 командир відділення військової частини НОМЕР_5 (05 місяці); з 12.07.1989 по 04.10.1989 в списках Ставропольського ВВАУПШ (02 місяці); з 22.07.1994 по 22.07.1996 водій-електрик військової частини НОМЕР_6 (2 роки 00 місяців); з 06.11.1996 по 01.03.1999 начальник радіостанції військової частини НОМЕР_7 (2 роки 03 місяці); з 01.02.2015 по 18.03.2015 курсант військової частини НОМЕР_8 (01 місяць); з 18.03.2015 по 07.04.2016 старший вогнеметник військової частини НОМЕР_8 (1 рік 00 місяців); з 30.06.2016 по 14.07.2016 курсант військової частини НОМЕР_9 (15 днів); з 14.07.2016 по 30.09.2016 командир відділення Мелітопольського ОМВК Запорізької області (02 місяці); з 30.09.2016 по 30.12.2016 командир відділення гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 (03 місяці); з 19.03.2018 по 16.04.2019 головний сержант польового вузла звязку військової частини НОМЕР_1 (01 рік 00 місяців); з 16.04.2019 по 25.07.2019 командир господарчого взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (03 місяці); з 25.07.2019 по 29.11.2021 старший технік роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (02 роки 04 місяці); з 29.11.2021 по 24.02.2022 - старший технік роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (02 місяці); з 24.02.2022 сержант із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (01 рік 05 місяців).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17.08.2023 з 17.08.2023 виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що на час попереднього звільнення позивача з військової служби, а саме з військової частини НОМЕР_4 , останній не набув права на отримання грошової допомоги по причині недостатності вислуги років.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Суд в межах спірних правовідносинах зазначає, що факт ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні не може не надавати останньому право на виплату одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби з врахуванням наявної за попередні роки вислуги років.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі п. 2 ст. 15 Закону № 2011 як військовослужбовець, який звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини і який має вислугу 10 років і більше.

Розмір одноразової грошової допомоги, право на яку набув позивач, становить 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто за 18 років.

Таким чином суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 18 календарних років військової служби, підлягає визнанню протиправною.

Стосовно позовних вимог в частині не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 24.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі -Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991(далі -Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наступними Указами Президента України, від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX; від 18.04.2022 № 2593/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX; від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ; від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX; від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX; від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX; від 01.05.2023 № 254/23, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX воєнний стан продовжений.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168, яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови № 168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із п.2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 17 Порядку № 260 визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно із абз.3 п.3 рішення (телеграми) Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

1. бойовий наказ (бойове розпорядження);

2. журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3. рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 1 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення №912/з/29, яке почало діяти з 01.06.2022) застосовувався такий порядок та умови виплати додаткової винагороди:

«1. Під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях... слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;».

Пунктом 3 окремого доручення №912/з/29 встановлено, що документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій;

рапорт командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Абзац 1-3 пункту 4 окремого доручення №912/з/29 доручено керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною у додатку №2 до цього доручення.

У підставах надання довідок про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях є: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій та рапорт командира підрозділу.

Так, за змістом відповідних рішень Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 та від 23.06.2022 №912/з/29 та пунктів 1, 5 розділу XVI Порядку №260 простежується аналогія закону, яка полягає в тому, що виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

Крім того, 25.01.2023 Міністерством оборони України прийнято наказ №44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яким Порядок № 260 доповнено розділом XXXIV, що визначає умови та порядок виплати додаткової грошової допомоги, а саме:

«2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

4. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань".

Враховуючи зазначені норми законодавства, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2023 № 26 вважати таким, що вибув у відрядження до ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 26 січня 2023 року до окремого розпорядження з метою виконання бойових (службових) завдань, з 27 січня 2023 року зняти з продовольчого забезпечення та видати на переміщення раціон добових польових наборів продуктів ДПНП-Р в кількості 78 комплектів штаб-сержант ОСОБА_1 , сержант із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Підстава: бойове розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 24.01.2023 № 239/23/2/13дск, рапорт підполковника ОСОБА_2 , посвідчення про відрядження від 24.01.2022 № 73-99.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2023 № 207 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обовязків з відрядження з ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 26.07.2023 штаб-сержант ОСОБА_1 , сержант із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Підстава: посвідчення про відрядження від 24.01.2023 № 93, 96.

Окрім того, на сторінці 25 військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_10 зроблено запис: «у період з 01.04.2023 по 31.07.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки у звязку із збройною агресією рф проти України у складі в/ч НОМЕР_1 ».

Інші документи щодо періоду з лютого 2023 по березень 2023 (в межах заявлених позовних вимог) сторонами не надані.

Отже, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б слугували підставою для виплати позивачу у період з лютого 2023 по березень 2023 (включно), збільшеної до 100 000 грн. грошової допомоги (такі як бойові накази, журнали бойових дій, рапорт командира підрозділу та довідка командира військової частини за формою, додатку №1 до цього Окремого доручення).

Щодо спірного періоду з лютого 2023 по березень 2023, слід зауважити, що саме лише відрядження до ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до окремого розпорядження з метою виконання бойових (службових) завдань не є підставою для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у вказаний період.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 18 (вісімнадцять) календарних років служби.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.11.2023.

Суддя А.В. Сіпака