Справа № 440/14493/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/14493/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.09.2023 №01 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України Про державну службу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 04.09.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та здійснити нарахування і виплату призначеної пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, яка зазначена у довідках ГУПН в Херсонській області №304 від 24.07.2023 та №309 від 03.08.2023.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач-2, ГУ ПФУ в Харківській області), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а 04.09.2023 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про його переведення на пенсію за віком, на умовах Закону України "Про державну службу". Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем-2 необґрунтовано було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, з посиланням на те, що станом на 01.05.2016 позивач не має необхідного стажу для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу". Відповідач 2 відмовив у зарахуванні до стажу державної служби періоду строкової служби в Радянській Армії з 09.11.1980 по 08.08.1981 та періоду служби на посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Полтавській області з 09.11.1980 по 30.12.2005. Позивач вважає, що він має право на зарахування періоду строкової служби в Радянській Армії з 09.11.1980 по 08.08.1981 та періоду служби на посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Полтавській області з 09.11.1980 по 30.12.2005 до стажу державної служби, а оскільки позивач має стаж державної служби понад 10 років та страховий стаж понад 36 років, то відповідно має право на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу". Просить задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 23.10.2023, представник ГУПФУ в Полтавській області просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що за даними трудової книжки встановлено, що на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ОСОБА_1 почав працювати з 14.05.2007 - завідувачем контрольно-ревізійного сектору УМВС України в Полтавській області, прийняв присягу державного службовця, присвоєно 11 ранг держслужбовця.

Станом на 01.05.2016 тривалість стажу державної служби позивача склала 8 років 11 місяців 18 днів.

Оскільки позивач станом на дату набрання чинності Закону №889, тобто на 01.05.2016, має менш 10 років роботи на посадах, віднесених до відповідної категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", то стажу роботи на посаді державного службовця недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

24.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву ГУПФУ в Харківській області, у якому представник відповідача-2 зазначала, що позивачу було правомірно відмовлено у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу", у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державного службовця. Відповідач зазначає, що у відповідності до Закону №3723 до стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховується лише час перебування на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що станом на 01.05.2016, згідно з записами в трудовій книжці, позивач має 8 років 11 місяців 18 днів стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723. Також, відповідач вказав на те, що служба в армії не належить до посад державної служби, передбачених статтею 25 Закону №3723, а тому період проходження позивачем служби в армії за період з 09.11.1980 по 08.08.1981 до стажу державної служби не включається.

Наголошувала, що основним критерієм, за яким визначається віднесення тієї чи іншої посади до відповідних категорій посад державних службовців, який має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 є встановлення за займаною посадою рангу.

Період служби в органах внутрішніх справ Управління МВС України в Полтавській області з 11.08.1986 по 30.12.2005 також не зараховано до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки 14.05.2007 позивачем вперше прийнята присяга державного службовця і ОСОБА_1 в період служби в органах внутрішніх справ не займав посади державної служби, віднесеної до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

З урахуванням викладеного у відзиві, представник відповідача-2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

04.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою про перехід з пенсії згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком як державному службовцю згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 - XII.

За результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи й прийнято рішення про відмову у переході на пенсію за віком як державному службовцю пенсії згідно з Законом України "Про державну службу", що оформлено рішенням від 13.09.2023 №№01.

Рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 права на призначення пенсії по Закону України "Про державну службу" не має, оскільки не набув права на призначення пенсії згідно правил Закону України "Про державну службу", зокрема в зв`язку з відсутністю на 01.05.2016 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Позивач не погодився з цим рішенням та оскаржив його до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 10, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу"№3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Висновки щодо правозастосування

Згідно пункту 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З матеріалів справи встановлено, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію, відповідно до положень Закону України "Про державну службу", стало те, що на думку відповідача, позивач має лише 8 років 11 місяців та 18 днів стажу на посадах державної служби з мінімально необхідних 10 років.

При цьому, спірним між сторонами у даній справі є питання зарахування до стажу на посадах державної служби періоду проходження військової служби в Радянській Армії у період з 09.11.1980 по 08.08.1981 та періоду служби в органах внутрішніх справ Управління МВС України в Полтавській області з 11.08.1986 по 30.12.2005.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону "889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та управлінні НБУ) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях; час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби в армії з 09.11.1980 по 08.08.1981 та служби в органах внутрішніх справ з 11.08.1986 по 30.12.2005 до стажу державної служби не зважаючи на те, що такі посади не віднесена до посад державних службовців.

Водночас, твердження позивача, що він має право на зарахування періоду служби на посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Полтавській області з 09.11.1980 по 30.12.2005 до стажу державної служби, є необґрунтованим в частині періоду з 09.11.1980 по 10.08.1986, оскільки згідно записів трудової книжки та витягу з послужного списку архівної справи ОСОБА_1 у період з 09.11.1980 по 10.08.1986 позивач не перебував на військовій службі /а.с. 9, 14/.

Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинно застосовуватись відповідно із положеннями Закону України "Про державну службу".

За таких обставин, оскільки позивач з урахуванням періодів військової служби має понад 20 років стажу державної служби, то відповідно має право на переведення його на пенсію за умовами Закону України "Про державну службу".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Харківській області від 13.09.2023 №01 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України "Про державну службу".

Позивач для здійснення розрахунку пенсії надав відповідачу-1 довідки Головного управління Національної поліції в Херсонській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №304 від 24.07.2023 та №309 від 03.08.2023.

Відповідачами не зазначено жодних зауважень щодо змісту чи форми довідок Головного управління Національної поліції в Херсонській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №304 від 24.07.2023 та №309 від 03.08.2023, отже ці довідки мають бути взяті при обрахунку розміру пенсії.

З урахуванням викладеного, у даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача-2 перевести ОСОБА_1 з 04.09.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII із урахуванням довідок ГУПН в Херсонській області №304 від 24.07.2023 та №309 від 03.08.2023 для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця.

Позовні вимоги, звернуті до відповідача-1 задоволенню не підлягають, з огляду на те, що ГУ ПФУ в Полтавській області не порушувало права позивача спірним рішенням.

Після переведення на пенсію на пенсію державного службовця у відповідача-1, на обліку в якому перебуває позивач, виникне обов`язок здійснити виплату пенсії.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги до відповідача задоволено, суд вважає за необхідне присудити до стягнення судовий збір у розмірі 1073,60 грн з відповідача у справі.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №72від 13.09.2023 №01 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з 04.09.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII із урахуванням довідок ГУПН в Херсонській області №304 від 24.07.2023 та №309 від 03.08.2023 для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков