Справа № 160/22357/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача-1: представника відповідача-2: Лобати О.В. Сербулової К.О. не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління держаної казначейської служби України у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення бюджетного відшкодування,-
01.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління держаної казначейської служби України у Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підтвердити товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод відсутність порушень при декларуванні бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2023 року та скласти довідку про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами документальної перевірки за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн. товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський ОЕЗ суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та безпідставним, оскільки висновки про удаваність договорів між ТОВ Солома та ПАТ Екопрод зроблені на підставі припущень щодо порушень податкового законодавства, яких припустилися вказаний платник податків, а не ТОВ Солома. Вказані припущення щодо неможливості вчинення вказаним контрагентом господарських операцій засновані на підставі відсутності інформації про їх діяльність в результаті того, що перевірка вказаного підприємства проведена не була. Тобто, навіть обставини порушень податкового законодавства вказаним контрагентом не встановлені, оскільки єдиною підставою для висновків про наявність порушень податкового законодавства платником податків є акт перевірки та прийняті за результатами такого акту податкові повідомлення-рішення. В акті перевірки відсутнє посилання на наявність актів перевірки та податкових повідомлень-рішень у відношенні вказаного платника податків, отже, висновки про їх порушення та неможливість вчинення ним господарських операцій зроблені на підставі припущень та за відсутності доказів, вказаних в акті перевірки конкретного підприємства. В акті перевірки не наведено жодного доказу щодо обставин порушення податкового законодавства саме ТОВ Солома. В свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між ТОВ Солома та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. До того ж ТОВ Солома зазначає, що податкові органи не здійснювали зупинення реєстрації податкових накладних ПАТ Екопрод, складених щодо поставки товару на адресу ТОВ Солома. Таким чином, не доведене і безпідставне посилання в акті перевірки на відсутність у ПАТ Екопрод засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспорту, оскільки є встановленими на підставі аналізу баз даних податкового органу. У акті перевірки не наведено підстав, що дозволяли б дійти висновку що господарські взаємовідносини ТОВ Солома з ПАТ Екопрод проведені в межах спірного періоду, є фактично не здійсненими. На підставі вимог ст. 200-1 ПКУ та фактично ТОВ Солома, як платником податків відносилися за відповідні періоди податкові накладні від постачальників, за наявністю реєстрації у ЄРПН. Реєстрація здійснюється під контролем державної податкової служби, фактів зупинення реєстрації податкових накладних по ПАТ Екопрод не відбувалося. Реєстрація в ЄРПН є складовою частиною елементів контролю контролюючого фіскального органу, за обставинами які склалися по господарських операціях з ПАТ Екопрод за реєстрація податкових накладних відбувалася, що підтверджено даними з ЄРПН. Тобто, на нарахування податку на додану вартість платника податків - ТОВ Солома, опосередковано впливає система контролю у вигляді реєстрації податкових накладних. У зв`язку з тим, що контролюючий орган не зупиняв реєстрацію податкових накладних постачальників та платник отримав про це належний доказ/документ в електронному вигляді, що є підтвердженням законності дій платника податків, то ТОВ Солома вважає, що висновки акту перевірки та відповіді на розгляд заперечень здійсненні на припущеннях та не відповідають вимогам законодавства України. Відносно підприємств-постачальників, які на думку ревізорів здійснювали операції не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру), та реальність проведення яких підтвердити не можливо. Відтак ТОВ Солома обґрунтовано і правильно визначено та задекларовано податковий кредит з ПДВ . У зв`язку з тим, що сплата грошових коштів постачальникам відбувалася виключно у безготівкову вигляді, де банк приймав участь у ідентифікації клієнта при відкритті рахунку, та постійно застосував вимоги банківського законодавства з фінансового моніторингу безготівкових операцій та не перешкоджав у перерахуванні грошових коштів на адресу ПАТ Екопрод трактувати поставку товару, як безоплатні не можливою. Товар отримано, використано у виробництві продукції та за її придбання сплачені грошові кошті, з сировини вироблена готова продукція яка реалізована, з операцій продаж сплачені відповідні податки. Позивач при виборі контрагентів проявляє належну обачність, а саме збирає інформацію з відкритих державних джерел, перевіряє у контрагентів наявність необхідних для постачання насіння соняшника умов та ресурсів (виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, обмежена (недостатня) чисельність працівників при відсутності офіційних даних (у звітах форми 4ДФ) щодо залучення працівників за цивільно-правовими угодами, необхідних площ земель сільськогосподарського призначення), щодо підтвердження наявності засіяного та зібраного уражаю (звіт 4-сг, 29-сг), довідки з податкового органу щодо підтвердження надання товариству статусу платника податку 4 групи фінансову звітність, баланс ф.2 та інше. Означені документи були надані ТОВ Солома в ході перевірки та розгляді заперечень. В акті перевірки та при розгляді не були проаналізовані та ненадана оцінка первинним документам, які були надані ТОВ Солома на підтвердження реальності господарських операцій. Первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентом ПАТ Екопрод за перевіряємий період надані ТОВ Солома в повному обсязі.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ ДПС у Дніпропетровській області заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Перевіркою достовірності визначення суми податкового кредиту у декларації з ПДВ за квітень 2023 року встановлено її завищення на суму 6 167 566 грн., в результаті наступних порушень. ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» не має матеріально-технічних та технологічних можливостей для здійснення задекларованих обсягів придбання-продажу ТМЦ (незначна кількість трудових ресурсів, незначна кількість основних засобів, відсутність власних та орендованих виробничих, складських та будь-які інших приміщень, через які проводилась діяльність, відсутність придбаних навантажувально-розвантажувальних робіт, послуг транспортування вантажів та ін.). Результати дослідження діяльності ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ "Солома". Фактично ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» по взаємовідносинам з ТОВ "Солома" здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу. Відповідач вважає, що операції свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "Солома" з ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» та не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вважатися операціями для підтвердження даних податкового обліку і звітності. Тому, неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ "Солома" з ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» в частині придбання означених товарів. Відтак, в порушення вимог п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями ТОВ "Солома" завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 5 771 461 грн., у тому числі: березень 2023 - 793 529 грн.; квітень 2023 - 4 977 932 грн., в тому числі заявлений до відшкодування у сумі 4 851 393 грн.
Крім того, згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України формування Реестра заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до підпункту 200.7.2 цієї правової норми заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України. Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не вйесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення- рішення. У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункта, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку. У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункта, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для-виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України. Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків. На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України). Таким чином, Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачає його інформаційне наповнення контролюючими органами та внесення до нього інформації у строки та порядку, визначеному наведеним вище положеннями Податкового кодексу України. Відтак, у разі набрання рішення суду законної сили не пізніше наступного дня контролюючим органом буде вчинено відповідні дії щодо внесення до Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомостей щодо узгодженості сум бюджетного відшкодування на підставі чого у подальшому буде здійснено заходи по відшкодуванню ПДВ на рахунок платника податку.
Відповідач-2: Головне управління держаної казначейської служби України у Дніпропетровської області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 04.09.2023 року передана судді Пруднику С.В.
У судове засідання 22.11.2023 року прибули представник позивача та представник відповідача-1.
Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Зазначені зміни в найменуванні були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у встановленому Законом порядку, що підтверджується Випискою із зазначеного реєстру від 29.08.2023 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Верхівцевський олійноекстракційний завод» є правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «Солома».
Перевірку проведено з відома та у присутності директора ТОВ "Солома" Гулецького Дмитра Валентиновича. У журналі реєстрації перевірок ТОВ "Солома" вчинено запис №4 від 15.06.2023.
Перевірка проводилась з 15.06.2023 року по 28.06.2023 року.
Термін проведення перевірки продовжувався на 5 робочих дні з 29.06.2023 року на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.06.2023 року №3037-п.
В охопленому перевіркою звітному періоді відповідальними за фінансово-господарську діяльність платника податків були (є); директор ТОВ «Солома» - Гулецький Дмитро Валентинович (податковий номер - НОМЕР_1 ), з 08.06.2022р. по теперішній час (наказ про призначення від 07.02.2022 року №002К); головний бухгалтер не передбачено.
Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено:
1. в порушення вимог п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 Кодексу зменшено суму від`ємного значення ПДВ на загальну суму 6 167 566 грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування у квітні 2023 року - 5 247 498 грн.
2. перевіркою не встановлено порушень при декларуванні бюджетного відшкодування з ПДВ у декларації за квітень 2023 року у сумі 6 880 899 грн.
До перевірки надано договір оренди нерухомого майна №6 від 26.08.2022 між ТОВ «АТ Каргілл» (орендодавець) та ТОВ «Бахмут - Агро» (орендар). Відповідно до якого Орендодавець передає в строкове платне користування нерухоме майно (ємність для зберігання зернових культур), за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Залізничне, вул.Польова,33. Орендна плата за одну календарну добу оренди становить 633 грн. без ПДВ. Даний Договір діє одночасно з Договором про надання послуг з приймання, доробки та відпуску зерна №6/22 від 26.08.2022 по 15.05.2023р. включно. Площа приміщення, що передається в оренду в Договорі не вказана.
Згідно поданої звітності за формою №20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» у підприємства ТОВ «Бахмут Агро» будь-які об`єкти оподаткування, вказані як пункт навантаження, а саме вул. Вільямса, 1а, с. Хромове та с. Никифорівка, Бахмутського району відсутні.
Згідно інформаційних даних ДПС автоматизованої інформаційної системи «Податковий Блок», Архіву електронної звітності, ЄРПН придбання послуг ТОВ «Бахмут Агро» з перевезення соняшника за маршрутом: с. Хромове та с. Никифорівка, Бахмутського району, Донецької області - смт. Залізничне, Петропавлівський район, вул. Польова,33 - не зареєстровано. Тобто, не підтверджується факт здійснення перевезення перевізником зазначеним в ТТН, оскільки відсутня реєстрація в ЄРПН податкових накладних складених на адресу замовника. Згідно поданої звітності за формою №20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» ТОВ «Бахмут Агро» надає відомості про наступні об`єкти оподаткування: земельна ділянка, паливний склад, магазин, трактори, вантажний автотранспорт (не зазначена кількість одиниць та реєстраційні номера об`єктів оподаткування), що унеможливлює ідентифікацію транспортних засобів вказаних у первинних документах з метою встановлення за рахунок ТОВ «Бахмут Агро» було здійснено транспортування товарів чи з залученням третіх осіб.
Згідно інформаційних даних ДПС автоматизованої інформаційної системи «Податковий Блок», Архіву електронної звітності. ЄРПН підприємством ТОВ «Бахмут Агро» протягом 2021 - 2022 років не здійснювалось придбання товарів, послуг та ТМЦ, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, а саме: насіння соняшника, дизельного палива, добрив та інше.
Згідно поданої звітності за формою №20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» у підприємства ПАТ «Екопрод» та СТОВ «Велес» об`єкти оподаткування (земельні ділянки, ангари, автомобілі, склади та інше), розташовані на територіях Донецької області.
У зв`язку з тим, що земельні ділянки, частково, знаходяться в районі проведення бойових дій, підтвердити факт вирощування, збирання, перевезення та зберігання соняшнику підприємствами ПАТ «Екопрод» та СТОВ «Велес» немає можливості.
Крім того, в ході проведення перевірки, до ГУ ДПС у Полтавській та Донецькій області було направлено запити, щодо проведення зустрічних звірок з ПАТ «Екопрод» та СТОВ «Велес» щодо взаємовідносин з ТОВ «Солома». Станом на день складання акту відповіді не отримано. Отже, неможливо зробити остаточний висновок щодо фактичного отримання товару від вказаних постачальників.
Таким чином, ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» не має матеріально-технічних та технологічних можливостей для здійснення задекларованих обсягів придбання-продажу ТМЦ (незначна кількість трудових ресурсів, незначна кількість основних засобів, відсутність власних та орендованих виробничих, складських та будь-які інших приміщень, через які проводилась діяльність, відсутність придбаних навантажувально-розвантажувальних робіт, послуг транспортування вантажів та ін.). Результати дослідження діяльності ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ "Солома".
Фактично ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» по взаємовідносинам з ТОВ "Солома" здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Під час перевірки відповідачем зазначено, що операції свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "Солома" з ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» та не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вважатися операціями для підтвердження даних податкового обліку і звітності. Тому, неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ "Солома" з ТОВ «Бахмут-Агро», ТОВ «Екопрод» та СТОВ «Велес» в частині придбання означених товарів.
Отже, в порушення вимог п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями ТОВ "Солома" завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 5 771 461 грн., у тому числі: березень 2023 - 793 529 грн.; квітень 2023 - 4 977 932 грн., в тому числі заявлений до відшкодування у сумі 4 851 393 грн.
У ході перевірки встановлено, що ТОВ "Солома" включено до складу суми ПДВ заявленого до бюджетного відшкодування суми ПДВ, податкові накладні по яким не зареєстровані, та суми податкового кредиту, які не включено до Додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування».
Вказані суми ПДВ не включені до Додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування» та реєстрацію податкових накладних зупинено.
На переконання відповідача в порушення вимок п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями ТОВ "Солома" завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 396 105 гри., у тому числі: квітень 2023 - 396 105 грн., в тому числі заявлений до відшкодування у сумі 396 105 грн.
Враховуючи означені порушення по податковим зобов`язанням по податку на додану вартість викладені у п.1, 2 дії платника податків, вважаються винними, зважаючи що особа мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Також, ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримало від платника податків пояснення, які по суті не розкривають суті обставин, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень, неможливості виконання ним обов`язку зі своєчасної сплати податку передбачених ПКУ. Допущене порушення ТОВ "Солома" визначено перевіркою, як триваюче, а саме: квітень 2023. До виявлення порушення контролюючим органом, підприємство не вчиняло певні дії для його усунення. Таким чином, перевіркою визначено, що платник податків створив такі умови, за яких стало можливе вчинення податкового правопорушення, при цьому він мав можливість дотримуватись вимог ПК України. Отже, дії платника податку перевіркою вважаються як умисні. Також вказані дії умисні, оскільки були створені умови для заниження суми ПДВ через використання схеми ухилення від сплати податків. Вина платника полягає у тому, що він міг дотриматися правил і норм визначених Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку.
Результати перевірки визначення від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Перевіркою встановлено, що у ТОВ "Солома" відсутнє право на бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 5 247 498 грн. по декларації з ПДВ за квітень 2023 року, в результаті порушень, викладених в п.3.2 акту перевірки. Згідно розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3) до декларації з податку на додану вартість за квітень 2023 року ТОВ "Солома" розшифровано суму від`ємного значення сплачену постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України задекларовану до бюджетного відшкодування. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено: в порушення вимог п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 Кодексу зменшено суму від`ємного значення ПДВ на загальну суму 6 167 566 грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування у квітні 2023 року - 5 247 498 грн. Перевіркою не встановлено порушень при декларуванні бюджетного відшкодування з ПДВ у декларації за квітень 2023 року у сумі 6 880 899 грн.
Посадовими особами позивача, а саме в особі директора підприємства, акт перевірки отримано та зроблена запис про незгоду з висновками акту та подання заперечень в строки встановленими п.86,7 ст.86 Кодексу.
Порушення щодо не зареєстрованих податкових накладних, по яким було помилково заявлено відшкодування у сумі 396 105 грн. ТОВ «Солома» не оскаржувало.
ДПС в відповіді на заперечення зазначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ , у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено: порушення вимог п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст.198, п. 200.4 ст. 200 Кодексу зменшено суму від`ємного значення ПДВ на загальну суму 1 425 691 грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування у квітні 2023 року -1263 295 грн.
21.08.2023 року засобами поштового зв`язку позивач отримав спірні податкові повідомлення-рішення форми «B1», «В4» з додатком до них.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з того, що згідно із ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 ПК України.
Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1-3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1-3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За правилами статті 200 ПК України сума бюджетного відшкодування залежить від показників податкового зобов`язання та податкового кредиту.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Підпунктом а пункту 185.1. статті 185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Пунктом 198.1. статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до підпункту а пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Як визначено пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Відповідно до частини першої статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).
З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів відповідача, судом при розгляді справи підлягали з`ясуванню обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами.
Аналізуючи висновки акту перевірки, суд вважає, що висновки про удаваність договорів між ТОВ «Солома» та ПАТ «Екопрод» зроблені на підставі припущень щодо порушень податкового законодавства, яких припустилися вказаний платник податків, а не ТОВ «Солома». Вказані припущення щодо неможливості вчинення вказаним контрагентом господарських операцій засновані на підставі відсутності інформації про їх діяльність в результаті того, що перевірка вказаного підприємства проведена не була. Тобто, навіть обставини порушень податкового законодавства вказаним контрагентом не встановлені, оскільки єдиною підставою для висновків про наявність порушень податкового законодавства платником податків є акт перевірки та прийняті за результатами такого акту податкові повідомлення-рішення.
В акті перевірки відсутнє посилання на наявність актів перевірки та податкових повідомлень-рішень у відношенні вказаного платника податків, отже, висновки про їх порушення та неможливість вчинення ним господарських операцій зроблені на підставі припущень та за відсутності доказів, вказаних в акті перевірки конкретного підприємства.
Відповідно до ст.109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Таким чином, ПК України встановлює, що податкове правопорушення - це саме порушення, якого припустився саме платник податків, а не його контрагент.
З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит, віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача та бюджетне відшкодування не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
В розумінні ст.16 Податкового кодексу України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право добросовісного платника податку на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.
Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.
Таким чином, недотримання контрагентами ТОВ «Солома» податкової дисципліни (що в акті перевірки не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.
Європейський Суд з прав людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі "Булвес проти Болгарії" зазначив: «якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов`язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливість для неї забезпечити дотримання постачальником обов`язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов`язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені».
В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ТОВ «Солома» та його контрагенти є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником.
Частиною 2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Водночас, акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підстав припущень.
В акті перевірки не наведено жодного доказу щодо обставин порушення податкового законодавства саме ТОВ «Солома».
Згідно абз. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке можливо допустили або їх контрагенти, на що посилається податковий орган в акті перевірки.
В свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між ТОВ «Солома» та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17 (№ЄДРСР 72343803)
Також у наведеній постанові Верховний Суд зазначив, що посилання на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на уваги, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
До того ж, суд зазначає, що податкові органи не здійснювали зупинення реєстрації податкових накладних ПАТ «Екопрод», складених щодо поставки товару на адресу ТОВ «Солома».
Таким чином, не доведене і безпідставне посилання в акті перевірки на відсутність у ПАТ «Екопрод» засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспорту, - оскільки є встановленими на підставі аналізу баз даних податкового органу.
На думку суду, у акті перевірки не наведено підстав, що дозволяли б дійти висновку що господарські взаємовідносини ТОВ «Солома» з ПАТ «Екопрод» проведені в межах спірного періоду, є фактично не здійсненими.
Імперативно податковий обов`язок платника полягає у виконанні певних дій зазначених в статті 36 ПКУ. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ПКУ).
Обчислення здійснюється за підсумками господарської діяльності на підставі встановлених законодавчих норм та підтверджуючих документів.
Декларування здійснюється шляхом відображення наслідків діяльності у вигляді надання податкової звітності за формами, встановленими законодавством.
Сплата сум податків та зборів здійснюється у вигляді сплати грошових коштів до бюджету України.
Позивач виконав всі передбачені статтею 36 ПКУ елементи виконання податкового зобов`язання.
Відповідно до п. 41.1. ПКУ контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. З приводу, дотримання податкового законодавства по нарахуванню та сплати податку на додану вартість статтею 200-1 ПКУ нормативно передбачена система електронного адміністрування податку на додану вартість.
Система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що міститься у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ст. 200.1.1. ПКУ).
На підставі вимог ст.200-1 ПКУ та фактично ТОВ «Солома», як платником податків відносилися за відповідні періоди податкові накладні від постачальників, за наявністю реєстрації у ЄРПН. Реєстрація здійснюється під контролем державної податкової служби, фактів зупинення реєстрації податкових накладних по ПАТ «ЕКОПРОД» не відбувалося. При цьому, реєстрація в ЄРПН є складовою частиною елементів контролю контролюючого фіскального органу, за обставинами які склалися по господарських операціях з ПАТ «Екопрод» за реєстрація податкових накладних відбувалася, що підтверджено даними з ЄРПН.
Тобто, на нарахування податку на додану вартість платника податків - ТОВ «Солома», опосередковано впливає система контролю у вигляді реєстрації податкових накладних. У зв`язку з тим, що контролюючий орган не зупиняв реєстрацію податкових накладних постачальників та платник отримав про це належний доказ/документ в електронному вигляді, що є підтвердженням законності дій платника податків, то суд вважає, що висновки акту перевірки та відповіді на розгляд заперечень здійсненні на припущеннях та не відповідають вимогам законодавства України.
Відносно підприємств-постачальників, які на думку ревізорів здійснювали операції не обумовлені економічними причинами ( цілями ділового характеру), та реальність проведення яких підтвердити не можливо.
Господарські відносини між ТОВ «Солома» (Покупець) та ПАТ «Екопрод» (Постачальник) ґрунтуються на укладеному 19.04.2023 року Договорі поставки № 23-208-Г). Згідно цього Договору-Постачальник прийняв зобов`язання здійснювати за власний рахунок, в порядку і на умовах Договору поставку продукції належної якості в погоджених Сторонами асортименті, за ціною і в кількості, та на адресу фактичного місцезнаходження Покупця: Дніпропетровська область, м. Верхівцеве, вул. Нова, 50-А .Покупець зобов`язався сплачувати вартість отриманої продукції.
На виконання прийнятих за Договором зобов`язань ПАТ «Екопрод» забезпечено поставку товару за квітень 2023 року загальною вартістю 8 383 771 грн. (в т.ч. ПДВ 1029586 грн.).
Щодо поставки протягом періоду за квітень 2023 року зазначеного загального об`єму продукції ПАТ «Екопрод» складено та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні на загальну суму 8 383 771 грн. (в т.ч. ПДВ 1 029 586 грн.).
Податковий кредит з ПДВ у зв`язку із придбанням протягом квітня 2023 р. товару відображений ТОВ «СОЛОМА» у податковій звітності за квітень 2023 р., яка відповідає сумі ПДВ за вищевказаними податковими накладними.
ТОВ «Солома» та ПАТ «Екопрод» по Договору поставки, для погодження конкретної кількості товарів, що підлягають поставці певною партією, їх асортименту застосовуються відповідні рахунки на оплату, які відповідають змісту видаткових та податкових, товарно- транспортних накладних Зазначений товар загальною вартістю 8 383 771 грн в квітні 2023 року відвантажено ПАТ «Екопрод» та оприбутковано ТОВ «Солома» на підставі видаткових накладних.
Відповідно до умов вищевказаного Договору (п.4.1) доставка товару була здійснена силами та за рахунок Постачальника - ПАТ «Екопрод» і безпосередньо до Покупця - ТОВ «СОЛОМА» (на адресу фактичного місцезнаходження виробничих потужностей ТОВ «СОЛОМА»),
ПАТ «Екопрод» забезпечено доставку Товару автомобільним вантажним транспортом та надано ТОВ «СОЛОМА» відповідні товарно-транспортні накладні, які аргументовано доводять фактичну поставку Товару у відповідних обсягах, датою і транспортним засобом.
Згідно з умовами Договору (п. 5.2) Покупець, на підставі виставленого Постачальником рахунку, оплачує поставлений Товар.
ТОВ «Солома» сплачено після отримання всіх товаро супровідних документів і підписання видаткових накладних вартість фактично поставленого Товару згідно платіжних доручень.
Як вказано вище, за фактом поставки зазначеного загального об`єму товару ТОВ «Солома» отримав ПАТ «Екопрод» через Єдиний державний реєстр податкових накладних зареєстровані в ньому відповідні податкові накладні та квитанції про реєстрацію таких податкових накладних на загальну суму 8 383 771 грн. (в т.ч. ПДВ 1029586 грн.) .
З позиції вимог приписів ст.198 ПК України «Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту».
Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регламентовано ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).
Так, п. 200.7 ст. 200 ПКУ визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Пунктом 200.8 ст. 200 ПКУ передбачено, що до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.
Отже у даному випадку суд вважає, що ТОВ «Солома» обґрунтовано і правильно визначено та задекларовано податковий кредит з ПДВ.
Щодо правильності визначення суми бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ПАТ «Екопрод» за звітний податковий період квітень 2023 року вважаємо надати детальне обґрунтування необхідних умов включення до декларації з ПДВ сум до бюджетного відшкодування, а саме: 1) сума податкового кредиту з придбання насіння соняшнику у квітні 2023 року склала 1 029 585,90 грн. і вона була своєчасно включена у Дод.1 декларації з ПДВ за відповідний період; 2) ПДВ по цьому придбанні за видатковими накладними, що були раніше наведені у цьому позові був сплачений у сумі 867190,09 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 5560 на суму 2700000 у т.ч. ПДВ, № 5576 на суму 4361405 у т.ч. ПДВ; 3) бюджетне відшкодування було відображене у межах сплачених сум ПДВ, тобто на суму 867 190,09 грн.
Тобто всі умови були виконані у межах ст. 200 ПК України.
Фактично придбання товару відбулося на підставі Договору поставки, сплата грошових коштів здійснювалася у безготівковому вигляді шляхом перерахування коштів на рахунок постачальників. При відкриті поточних рахунків банками здійснюється верифікація клієнта на підставі банківського законодавства зокрема на підставі положень Постанови Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 року «Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах». На підставі п. 2.1 розділу 2 «Ідентифікація та верифікація клієнтів» Постанови Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003р. «Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правовим актом Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації та верифікації банком.
Приписами абз.2 п. 2.9 Постанови Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 р. «Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» встановлено, що банк зобов`язаний відмовитися від відкриття рахунку, якщо здійснення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України є неможливим.
З наведеного вище, у зв`язку з тим, що сплата грошових коштів постачальникам відбувалася виключно у безготівкову вигляді, де банк приймав участь у ідентифікації клієнта при відкритті рахунку, та постійно застосував вимоги банківського законодавства з фінансового моніторингу безготівкових операцій та не перешкоджав у перерахуванні грошових коштів на адресу ПАТ «Екопрод» трактувати поставку товару, як безоплатні не можливою
Товар отримано, використано у виробництві продукції та за її придбання сплачені грошові кошті, з сировини вироблена готова продукція яка реалізована, з операцій продаж сплачені відповідні податки.
Як було установлено судом під час розгляду даної справи, ТОВ «Солома» при виборі контрагентів проявляє належну обачність, а саме збирає інформацію з відкритих державних джерел, перевіряє у контрагентів наявність необхідних для постачання насіння соняшника умов та ресурсів (виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, обмежена (недостатня) чисельність працівників при відсутності офіційних даних (у звітах форми 4ДФ) щодо залучення працівників за цивільно-правовими угодами, необхідних площ земель сільськогосподарського призначення), щодо підтвердження наявності засіяного та зібраного уражаю (звіт 4-сг, 29-сг), довідки з податкового органу щодо підтвердження надання товариству статусу платника податку 4 групи фінансову звітність, баланс ф.2 та інше.
Зазначені вище документи були надані ТОВ «Солома» в ході перевірки та розгляді заперечень.
В акті перевірки та при розгляді не були проаналізовані та ненадана оцінка первинним документам, які були надані ТОВ «Солома» на підтвердження реальності господарських операцій. Первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентом ПАТ «Екопрод» за перевіряємий період надані ТОВ «Солома» в повному обсязі.
Отже, з наданих документів можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, надано докази поставки товару, сплати коштів за поставлений товар, в тому числі податок на додану вартість, що свідчить про належне документальне підтвердження господарських операцій, відповідно, позивачем підтверджено показники, відображені у податковій звітності.
При цьому вказані первинні документи досліджувалися під час проведення перевірки, недоліки в їх оформлені відсутні, що не заперечує відповідач. Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, тобто спір з цього приводу відсутній.
Суд зауважує, що вищевказані видаткові та податкові накладні по вказаним операціях є належним чином зареєстровані в ЄДРПН, що не заперечується відповідачем по справі та констатовано в акті перевірки.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевказане, платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору, укладеного з позивачем.
Не можуть бути взяті до уваги судом посилання відповідача в акті перевірки та і у відзиві на позов на наявність у інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу інформації відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, та обривання ланцюгів постачання, оскільки як вже зазначалося вище, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.
Вказані висновки контролюючого органу суд вважає безпідставними, оскільки їх зроблено на підставі проведеного аналізу інформаційних баз контролюючих органів (ІС Податковий блок, Архів електронної звітності (ЄРПН) та інше), які не є доказом, що підтверджують або спростовують правильність формування позивачем податкового кредиту, а носять виключно інформаційний характер.
Суд зазначає, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача не має правових наслідків, тобто не може вважатись доказом у розумінні статті 69 КАС України.
Крім того, вказані твердження податкового органу спростовуються наявними у справі документами, про що суд вже зазначав вище.
При цьому суд звертає увагу на те, що при проведенні перевірки податковим органом не було встановлено порушень зі сторони позивача при здійсненні даних господарських операціях та не спростовано факту використання товарів у його господарській діяльності.
Разом з цим, не підлягає до задоволення позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підтвердити товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод відсутність порушень при декларуванні бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2023 року та скласти довідку про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами документальної перевірки за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн.; внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн. товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський ОЕЗ суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн., з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Суд звертає увагу, що Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 320/6625/18 сформульовано висновок, що Держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої, в даному випадку після вчинення контролюючим органом дій по внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника на наступний робочий день після отримання рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили.
У вказаній постанові Верховний Суд визнав передчасним заявлення позовних вимог про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві платника податку (позивача у зазначеній справі) про повернення суми бюджетного відшкодування як такої, що є узгодженою, з огляду на положення пункту 200.15 статті 200 ПК України, які зобов`язують контролюючий орган внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника лише на наступний робочий день після отримання, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили.
Аналогічні висновки щодо застосування вищенаведених правових норм викладено і у постановах від 19 жовтня 2022 року справа № 380/9198/20, від 10 листопада 2022 року справа № 420/4194/19, які суд вважає, відповідно до вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України, необхідно застосувати до спірних правовідносин.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн. товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод є передчасною, спрямована на можливе порушення права позивача у майбутньому, оскільки на час задоволення позову судом у відповідача ще не виник обов`язок внести такі дані до Реєстру.
Так само не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підтвердити товариству з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод відсутність порушень при декларуванні бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2023 року та скласти довідку про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами документальної перевірки за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський ОЕЗ суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн. (вісімсот шістдесят сім тисяч сто дев`яносто) грн., оскільки є похідними позовними вимогами від вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2023 року в сумі 867 190 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 21 947,73 грн.
Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 8779,10 грн. ((21 947,73 грн. : 5 позовних вимог = 4389,55 грн.; 4389,55 грн. (за одну позовну вимогу) *2 (задоволені судом позовні вимоги)).
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 8779,10 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 22 листопада 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 01 грудня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Верхівцевський олійноекстракційний завод до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління держаної казначейської служби України у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення бюджетного відшкодування задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 01 грудня 2023 року.

Суддя С. В. Прудник