Справа № 523/18383/23
Суддя: Малиновський О. М.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/94/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М. ,

за участю секретаря Славинського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, за участю третьої особи без самостійних вимог Начальника Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойлова Дмитра Юрійовича про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить скасувати постанову № 425 від 13.10.2023р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, закривши провадження у справі.

В остаточній редакції позовної заяви, в якій ОСОБА_2 змінив підстави позову, позов мотивований тим, що ухвалена відносно нього постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та незаконною. Так, позивач вказає, що 03.10.2023р. після отримання відповідачем документів, відносно нього, безпідставно було складено протокол за ч.2 ст.210 КУпАП за порушення п.8 ч.1 Додатку №2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в якому було зазначено, що він в семиденний строк не повідомив орган, в якому він перебуває на військовому обліку про зміну персональних даних зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме, що він: у 2010р. не повідомив відповідача про здобуття кваліфікації магістра, у 2011р. не прибув до Суворовського РВК не встав на військовий облік, не отримав військовий квиток, у 2013р. не повідомив про укладання шлюбу з ОСОБА_3 , у 2015р. не повідомив про народження дитини, у 2016р. не повідомив про розірвання шлюбу, у 2021р. не повідомив про укладання шлюбу з ОСОБА_4 . На підставі вказаного протоколу відносно ОСОБА_1 було ухвалено постанову № 425 від 13.10.2023р.

На думку позивача в постанові № 425 від 13.10.2023р. неправомірно було вказано посилання на порушення ним ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII, в редакції від 12.10.2023р., оскільки на час виконання у нього обов`язку з повідомлення про зміну свого сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи тощо ст. 38 Закону України № 2232-XII взагалі не містила частини 11. Відтак, жодне правопорушення не підпадає під дію ч.2 ст. 210 КУпАП.

Крім того, редакція ч.2 ст. 210 КУпАП з 2010р. по 2021р. не містила відповідальності за вчинення правопорушення у період дії особливого періоду, а тому притягнення позивача до відповідальності за вказаною нормою є незаконною.

Крім того, на думку позивача протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення був складений неуповноваженою на те особою.

Позивач також вказує на те, що правопорушення, передбачене за ч.2 ст.210 КУпАП не є триваючим, а відтак на час розгляду справи закінчився строк притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачений ст.38 КУпАП, що залишено відповідачем поза увагою.

Також, позивач вказує на порушення процедури розгляду справи, а саме не виконання відповідачем порядку встановленого статтями 278, 279 КУпАП.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Від Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси 25.10.2023р. до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на їх безпідставність та недоведеність, вказуючи, що під час складання протоколу та постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Від ОСОБА_1 27.10.2023р. надійшла відповідь на відзив, у якому позивач посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві в остаточній редакції, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні обставини викладені у відзиві на позовну заяву підтримав, просить відмовити у задоволенні позовну.

Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача Начальник Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойлов Д.Ю. в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 був прийнятий на військовий облік 02.11.2009р., як особа яка придатна до військової служби, що підтверджуєтеся копією посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Суворовським районним військовим комісаріатом м. Одеси від 02.06.2011р.

03.10.2023р. головним спеціалістом ВВО і БССЗ Суворовського РТЦК та СП м. Одеси Самоляк Л.О. відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 425 в якому було зазначено, що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в особливий період, а саме не повідомив про зміну сімейного стану (одруження, розірвання шлюбу, одруження), народження дитини, а також не повідомив про здобуття кваліфікації бакалавра та магістра, що є порушенням ч.5 ст.33 Закону України № 2232-XII, п.п.8 п.1 Додатку №2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022р. № 1487, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.210 КУпАП.

13.10.2023р. начальником Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойловим Д.Ю. було ухвалено постанову № 425, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00грн.

Притягуючи до адміністративної відповідальності, начальник Суворовського РТЦК та СОП м. Одеси виходив з того, що ОСОБА_1 в порушення ч.5 ст.33, ч.11 ст.38 Закону України 2232-XII, в порушення правил військового обліку в особливий період, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_1 не військовому обліку військовозобов`язаних, особисто, в семиденний строк, не повідомив РТЦК про зміну персональних даних: у липні 2009р. про здобуття кваліфікації бакалавра, у липні 2010р. про здобуття кваліфікації магістр, у вересні 2013р. про шлюб з ОСОБА_3 , серпні 2015р. про народження дитини, у грудні 2016р. про розірвання шлюбу, у серпні 2021р. про шлюб з громадянкою ОСОБА_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За приписами статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, за змістом вказаної норми чинність закону в часі обумовлена вступом його в чинність і втратою чинності. Закони стають обов`язковими, тобто набувають законної сили, з певного моменту, що встановлюється відповідним нормативним актом. Після закінчення загального заздалегідь передбаченого строку, якщо він визначається в тексті закону або негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону. Набуття законом чинності означає, що із цього моменту їм повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Відтак, до цього моменту він не є обов`язковим. Більше того, оскільки до вступу нового закону в чинність діє старий закон, новим законом керуватися не можна. Поведінка відповідно до норми, що не вступили ще в законну чинність буде порушенням чинної норми.

Частиною 1 ст.210 КУпАП, в редакції чинної з 23.04.2021р. та на час складання постанови, яка оскаржується (13.10.2023р.), передбачено накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.210 КУпАП).

Вказана норма (ч.2 ст.210 КУпАП), за якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за своїм змістом є бланкетною нормою, тобто є такою яка закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акту, зокрема у даному випадку до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII (в редакції, чинній на момент складання постанови від 13.10.2023р.) якою передбачено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Отже, невиконання військовозобов`язаним вимог, передбачених ч.11 ст.38 Закону України №2232-XII у межах встановленого строку, є підставою для накладання на таку особу адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.210 КУпАП.

Водночас, частиною 10 ст. 38 Закону України №2232-XII (в редакції, чинній на момент здобуття позивачем кваліфікації магістра, укладання шлюбу у 2013р. з ОСОБА_3 , народження дитини у 2015р., розірвання шлюбу з ОСОБА_3 2016р.) було передбачено, що призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-IX від 30.03.2021р., який набрав чинності 23.04.2021р., було внесено зміни, зокрема, до статті 38 Закону України №2232-XII та викладено її в редакції чинній на теперішній час.

Судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що він, перебуваючи на військовому обліку, у 2010р. не повідомив відповідача про здобуття кваліфікації магістра, у 2011р. не прибув до Суворовського РВК та не встав на військовий облік та не отримав військовий квиток, у 2013р. не повідомив про укладання шлюбу з ОСОБА_3 , у 2015р. не повідомив про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2016р. не повідомив про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , у 2021р. не повідомив про укладання шлюбу з ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_1 порушив правила військового обліку та не повідомив у встановлений строк відповідний орган територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зміну сімейного стану.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Диспозиція ч. 2 ст. 210 КУпАП, в редакції чинній з 2011р. по 22.04.2021р., встановлювала відповідальність за повторне протягом року порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах або умисне зіпсуття або недбале зберігання військовозобов`язаними і призовниками обліково-військових документів (військових квитків і посвідчень про приписку до призовних дільниць), яке спричинило їх втрату за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про неправомірність посилання відповідача у постанові №425 від 13.10.2023р. на порушення ним вимог закону в частині неповідомлення ним відповідача про здобуття ним кваліфікації магістра у 2010р., про укладання шлюбу з ОСОБА_3 у 2013р., про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у 2015р., про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 у 2016р., а як наслідок до неправомірної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП, оскільки на час вчинення інкримінованих йому правопорушення його дії не могли підпадати під регулювання ч.2 ст.210 КУпАП.

В той же час, постановою №425 від 13.10.2023р. було встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив про укладання шлюбу з ОСОБА_4 , який було укладено 12.08.2021р., тобто під час дії ч.11 ст.38 Закону України №2232-XII та під час дії ч.2 ст.210 КУпАП (в редакції від 23.04.2021р.), а отже його дії правильно були кваліфіковані, як порушення вимог вказаних норм, що є підставою для покладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Під час розгляду справи судом не встановлено будь яких істотних порушень норм КУпАП щодо розгляду адміністративної справи начальником Суворовського РТЦК та СП ОСОБА_6 , зокрема статей 278, 279 КУпАП. Під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 був належним чином сповіщений по час та місце розгляду справи, особисто приймав участь в розгляді справи, від нього приймались до розгляду клопотання, за його проханням розгляд справи відклався на іншу дату. Не задоволення клопотання під час розгляду справи, в тому числі не виклик свідка, не закриття провадження у справі за ст.38 КУпАП не можуть бути розцінене судом, як порушення статей 278, 279 КУпАП, так як відмова у задоволені таких клопотань є дискрецією (повноваженнями) органу (посадової) особи, яка уповноважена на розгляд адміністративної справи.

Також суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 щодо закінчення строків притягнення його до відповідальності (ст.38 КУпАП), оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП не є триваючим.

Так, на позивача, як військовозобов`язаного був покладений обов`язок повідомляти орган, де він перебуває на військовому обліку, про зміну його сімейного стану, як на момент одруження у 2021р., так і на момент ухвалення постанови про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУПАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - два місяці з дня його виявлення.

Правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП вчинене позивачем, а саме неповідомлення про укладання шлюбу (12.08.2021р.) було виявлено 03.10.2023р. при особистому зверненні ОСОБА_1 до відповідач.

Оскільки законом визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, що позивачем виконано не було, підстави вважати, що відповідач повинен був сам дізнатися про те, що позивач не подав документи про одруження відсутні та є такими, що не мають законного обґрунтування.

Як слідує з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, позивач був зобов`язаний з моменту одруження на протязі семиденного строку повідомити про це орган, де він перебував на військовому обліку, тобто такий безперервно не виконував покладений на нього обов`язок, передбачений законом, відтак правопорушення вчинене позивачем тривало більше двох років, що слід кваліфікувати, як триваюче правопорушення.

Правопорушення, вчинене позивачем в частині неповідомлення про одруження (12.08.2021р.) було виявлено відповідачем 03.10.2023 та 13.10.2023р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП. Таким чином, оскаржувана постанова винесена в межах строків накладення адміністративного стягнення передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП, тобто протягом двох місяців з дня його виявлення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що Відділ ДРАЦС, у якому ним був зареєстрований шлюбу 12.08.2021р., був зобов`язаний повідомити РТЦК та СП про реєстрацію шлюб, є безпідставними, так як не спростовують його особистого обов`язку, встановленого ч.11 ст.38 Закону України №2232-XII.

Щодо посилання позивача на складання протоколу неуповноваженою на те особою то слід зазначити таке.

Так, протокол про адміністративне правопорушення № 425 від 03.10.2023р. був складений відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом ВВО і БССЗ Суворовського РТЦК та СП м. Одеси Смоляк Л.О.

З представленої копії наказу №52 від 28.08.2023р. начальником РТЦК та СП м. Одеси Самойловим Д.Ю. було допущено головного спеціаліста відділення ВО та БС і СЗ Самоляк Л.О. до складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст.ст. 210,210-1, 211 КУпАП.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відносено до органів, які мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, вчиненні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, передбачені статті 210, 210-1, 211 КУпАП. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 2 ст.255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

З наведеного випливає, що головний спеціаліст відділення ВО та БС і СЗ Самоляк Л.О., є належною посадовою особою на складання протоколів про адміністративне правопорушення, так як за наказом начальника Суворовського РТЦК та СП м. Одеси була уповноважена на таке.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на складання протоколу відносно нього неуповноваженою не те особою є хибними та судом до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, як кожний окремо, так і у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови №425 від 13.10.2023р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, яке полягало у несвоєчасному повідомленні ним Суворовський РТЦК та СП про зміну сімейного стану, а саме його одруження 12.08.2021р.

Керуючись ст.286 КАС України, ст.ст.256,268,288, 293 КУпАП,

ВИРІШИВ

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, за участю третьої особи без самостійних вимог Начальника Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойлова Дмитра Юрійовича про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 листопада 2023р.

Суддя