Справа № 380/25423/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 рокусправа № 380/25423/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) (далі відповідач, ГУПФ України у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №98 від 18.09.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 25.08.1980.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. Позивачка 11.09.2023 звернулась до ГУПФ України у Львівській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. Рішенням відповідача №98 від 18.09.2023 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки неврахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист. Вказує, що посилання відповідача на те, що вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу, оскільки її ім`я не збігається з документами, що підтверджують страховий стаж, не може братися до уваги при ухваленні рішення, так як у трудовій книжці та паспорті ім`я вказано вірно. Вважає вказаний висновок відповідача безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Крім цього, відповідачем протиправно не зараховано до її трудового стажу для призначення пенсії за віком період роботи, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_2 виданій 25.08.1980, з 25.08.1980 по 01.01.1998. Із прийнятим рішенням відповідача позивачка не погоджується, вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України, оскільки обидві трудові книжки містять чіткі записи та належать їй. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від ГУПФ України у Львівській області 27.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з поданими документами, наявний страховий стаж позивачки становить 22 роки 08 місяців 01 день. Згідно з поданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 14.06.1985 згідно з дипломом НОМЕР_3 , оскільки, зазначене ім`я власника « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », а також періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 25.08.1980, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_3 у свідоцтві про шлюб ім`я, яке долучено для підтвердження дошлюбного прізвища не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Страховий стаж з 01.01.1998 зараховано згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Таким чином відповідач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №98 від 18.09.2023 про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянинкою України, що підтверджується копією паспорта.

Позивачка 11.09.2023 звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданій 25.08.1980, ОСОБА_4 в межах спірного періоду працювала:

- з 25.08.1980 прийнята на «Радеховский сахзавод» пробовідбірником ТЕЦ по 1-му розряду;

- 01.03.1981 переведена деаераторщиком;

- 01.05.1981 переведена апаратником ХВО;

- 14.08.1981 звільнена за власним бажанням у зв`язку із зарахуванням її на навчання до вищого навчального закладу (ст.38 КЗпПУ);

- з 24.08.1981 - по 01.08.1985 період навчання у Київському торговельно-економічному інституті, торговий факультет (денна форма);

- з 01.01.1985 - по 27.08.1986 на посаді товарознавця Управління робітничого постачання міжгірського лісокомбінату;

- 12.11.1986 прийнята старшим продавцем магазину №11 Червоноградського відділу робітничого постачання виробничого об`єднання Укрзахідвугілля;

- 11.04.1988 переведена зав. секцією магазину 11;

- 01.03.1993 державне Червоноградське торгово-виробниче підприємство «Гірник»;

- 26.09.1996 відкрите акціонерне товариство «Гірник» зав. секцією магазину 11;

- 10.01.1998 переведена зав. секцією магазину № 16;

- 19.03.1998 звільнена з робота згідно ст.38 КЗпПУ (за власним бажанням);

- з 25.03.1998 по 21.07.1999 на посаду продавця касира І категорії магазину №29 м.Червоноград.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення №98 від 18.09.2023, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування підстави відмови у рішенні зазначено наступне.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 08 місяців 01 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- період навчання з 01.09.1981 по 14.06.1985 згідно з дипломом НОМЕР_3 , оскільки, зазначене ім`я власника « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »;

- періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 25.08.1980, оскільки зазначене ім`я « ОСОБА_3 » у свідоцтві про шлюб ім`я, яке долучено для підтвердження дошлюбного прізвища не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Страховий стаж з 01.01.1998 зараховано згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Судом встановлено, що на момент звернення позивачка досягла 60-річного віку.

Спірними періодами у цій справі є зарахування до страхового стажу позивачки періодів згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_5 від 25.08.1980 з 25.08.1980 по 14.08.1981, з 01.01.1985 по 27.08.1986, з 12.11.1986 по 19.03.1998 та навчання з 01.09.1981 по 14.06.1985.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).

Аналізуючи нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд наголошує, що норми Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Водночас, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-XII).

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Закону №1058 визначено, що підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Судом встановлено, що для призначення пенсії позивачкою подано відповідачу трудову книжку серії НОМЕР_2 від 25.08.1980.

Так, в трудовій книжці позивачки НОМЕР_2 від 25.08.1980 зазначено як прізвище ОСОБА_5 , так і прізвище ОСОБА_6 , оскільки зміна її прізвища відбулась в результаті одруження, підтвердженням чого є копія свідоцтва про одруження від 26.07.1986 НОМЕР_6 . Після одруження позивачка отримала прізвище « ОСОБА_6 ». Крім цього у трудовій книжці позивачки зазначено ім`я « ОСОБА_3 ». В паспорті позивачки серії НОМЕР_7 також вказано вірне ім`я « ОСОБА_3 ».

Таким чином, судом не ставиться під сумнів ця обставина, що трудова книжка НОМЕР_2 від 25.08.1980 належить саме позивачці ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивачки містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, зокрема те що зазначене ім`я « ОСОБА_3 » у свідоцтві про шлюб, яке долучено для підтвердження дошлюбного прізвища, не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Суд наголошує, що згідно з паспортними даними ім`я позивачки « ОСОБА_3 » збігається з ім`ям, зазначеним у трудовій книжці НОМЕР_2 від 25.08.1980.

Судом встановлено, що записи про спірні періоди роботи позивачки з 25.08.1980 по 14.08.1981, з 01.01.1985 по 27.08.1986, з 12.11.1986 по 19.03.1998 є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення та посилання на накази, при цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність рішення щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів, а також того, що позивачка у спірний період роботи не працювала. З цих підстав суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивачки періодів роботи з 25.08.1980 по 14.08.1981, з 01.01.1985 по 27.08.1986, з 12.11.1986 по 19.03.1998 є протиправною.

Щодо періоду навчання позивачки з 01.09.1981 по 14.06.1985, суд зазначає наступне.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання позивачкою надано суду копію диплома, виданого ОСОБА_7 про те, що вона з 1981 року по 1985 року навчалася в Київському торговельно-економічному інституті. Вказана інформація також відповідає відомостям трудової книжки позивачки про період її навчання з 24.08.1981 по 01.08.1985.

Також, наявною в матеріалах справи архівною довідкою Державного торговельно-економічного університету від 11.09.2023 № 1561/08-01, підтверджується те що ОСОБА_8 з 01.09.1981 по 21.06.1985 навчалася у Київському торговельно-економічному інституті.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що період навчання Київському торговельно-економічному інституті з 01.09.1981 по 21.06.1985 має бути зарахований до страхового стажу позивачки, оскільки підтверджуються належними доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які стосуються визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №98 від 18.09.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком, а тому відповідні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивачки з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №98 від 18.09.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 25.08.1980 по 14.08.1981, з 01.01.1985 по 27.08.1986, з 12.11.1986 по 19.03.1998 та період навчання в Київському торговельно-економічному інституті з 01.09.1981 по 21.06.1985, згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої 25.08.1980.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан