Справа № 520/28576/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 листопада 2023 року № 520/28576/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (м.Харків, вул.Жон Мироносиць, буд.5, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області в не нарахуванні та не виплаті на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 11.08.2022 року по 30.09.2023 року в розмірі 74272 (сімдесят чотири тисячі двісті сімдесят дві) гривні 64 копійки;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.08.2022 року по 30.09.2023 року в розмірі 74 272 (сімдесят чотири тисячі двісті сімдесят дві) гривні 64 копійки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходив службу в ГУМВС в Харківській області та його звільнено із служби. На момент звільнення з позивачем не проведено повного розрахунку. Остаточний розрахунок проведено на підставі рішення суду, проте не нараховано середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог зазначивши про завищення непропорційність суми середнього заробітку та нарахованих позивачу сум за рішенням суду.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області України в Харківській області з 07.07.2008 року по 06.11.2015 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 у справі 520/6174/22 визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області щодо невиплати в день звільнення 06.11.2015 року на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за всі дні невикористаних оплачуваних відпусток за період з 07.07.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 06.11.2015. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі дні невикористаних оплачуваних відпусток за період з 07.07.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 06.11.2015.

Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Харківській області виконала вищезазначене рішення суду , перерахував на банківський рахунок позивача грошові кошти у сумі 14 818.16 грн, з коментарем до платежу «випл. грош. забезп. ОСОБА_1 зг. Ріш. Хар. Окр. Адм. Суду від 21.10.2022 № 520/6174/22», що підтверджується квитанцією АТ «Державний ощадний банк України».

Нарахування та виплата компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні не проведено.

Перевіряючи оскаржувану бездіяльність відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст.18 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року №565-XII (у редакції, чинній станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, тобто 06 листопада 2015 року) (далі - Закон №565-XII) визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499, у редакції, чинній станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ (06 листопада 2015 року), а також установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1.6,1.18 Інструкція №499 передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Суд зауважує, що спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення міліціонерам не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, за речове майно, які не є складовими грошового забезпечення), у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статей 116, 117 далі - КЗпП в частині, що не суперечить спеціальному законодавству.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 01.03.2018 по справі № 806/1899/17, від 04.12.2019 по справі № 825/66/16.

Частиною 1,2 ст.117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, період затримки розрахунку при звільненні з 29.03.2023 по 29.09.2023 складає 185 днів

Згідно з довідкою про середньомісячний розмір грошового забезпечення за 2 місяці, що передували даті звільнення від 07.11.2023 № № 992 середньоденна заробітна плата позивача складає 112,11 грн.

З огляду на викладене, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, складає 20740,35грн. (185 (час затримки) * 112,11 (розмір середньоденного грошового забезпечення).

Продовжуючи розгляд справи суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц вказує, що для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було б передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за відповідні роки можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою забезпечення рівня свого життя.

З аналізу даних, розміщених на офіційному сайті Національного банку України, встановлено, що на дату звільнення позивача розмір облікової ставки НБУ становив 22% річних. Враховуючи суму недоотриманих коштів 14818,16 грн., 22 % річних від цієї суми становитиме 3260 грн, тобто 8,93 грн за день затримки розрахунку (3260:365). Враховуючи загальний період затримки розрахунку, що становить 185 дня, приблизний середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні становитиме 1652,05 грн (8,93х185).

Отже, з огляду на розмір заборгованості, дії позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 1652,05 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 238, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29.03.2023 по 29.09.2023 року

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29.03.2023 по 29.09.2023 року у сумі 1652 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві ) грн 05 коп.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.