Справа № 480/5382/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2023 року Суми Справа № 480/5382/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
1. Суть спору, позиція сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу за Списком № 1, в подвійному розмірі (кратному обчисленні) періодів роботи на посаді завідувача рентгенологічним відділенням з повним відпрацюванням робочого часу з променевим навантаженням у рентгенологічному кабінеті з 13.04.1987 по 21.01.1988 та неврахування до пільгового стажу періодів роботи на посаді лікаря-рентгенолога протитуберкульозного кабінету відділення променевої діагностики з 01.01.2005 по 31.12.2007, завідувача відділення променевої діагностики, лікарем-рентгенологом з 01.01.2008 по 01.04.2012, лікаря-рентгенолога протитуберкульозного кабінету відділення променевої діагностики з 02.04.2012 по 16.01.2014, на посаді завідувача відділення променевої діагностики, лікаря - рентгенолога з 17.01.2014 по 28.02.2018 у КУ "Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К. О. Зільберника" Лебединської районної ради;
- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.08.2019, призначеної відповідно до п. "а" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1, в подвійному розмірі (кратному обчисленні) періоди роботи на посадах вказані вище періоди роботи.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач при здійсненні позивачу перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з 01.08.2019 протиправно вилучив деякі періоди роботи позивача зі стажу його роботи за Списком № 1 та неправомірно зарахував деякі періоди в одинарному розмірі, замість подвійного, внаслідок чого позивач не отримує пенсію в належному розмірі. Тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідач про відкриття провадження повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд, на підставі ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
2. Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Судом 22.08.2022 постановлено ухвалу про відкриття провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомленням сторін.
3. Фактичні обставини.
Відповідно до записів у трудовій книжці (а.с.15-17) позивач:
- 26.06.1985 закінчив навчання у Вінницькому медичному інституті ім. М.І. Пирогова та отримав повну вищу освіту, що підтверджується записом № 10;
- 01.08.1985 прийнятий в Сумську обласну лікарню на посаду лікаря інтерна для проходження інтернатури рентгенології протягом 1 року (запис № 11);
- 31.07.1986 звільнений з посади, у зв`язку з закінченням інтернатури та переведений в Лебединську центральну районну лікарню (запис № 12);
- 07.08.1986 прийнятий в Лебединську центральну районну лікарню на посаду лікаря-рентгенолога (запис № 13);
- 13.04.1987 переведений завідуючим рентгенологічним відділенням з повним відпрацюванням робочого часу з променевим навантаженням в рентгенологічному кабінеті (запис № 15);
- 22.01.1988 переведий лікарем-рентгенологом (запис № 16);
- 01.11.1997 дозволено сумісництво на 0,5 ставки лікаря кабінету ультразвукової діагностики (запис № 14);
- 01.01.2005 переведений лікарем-рентгенологом протитуберкульозного кабінету відділення променевої діагностики (з 26.01.2006 підприємство перейменовано на Комунальну установу Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника) (запис № 17);
- 01.01.2008 переведений завідуючим відділенням променевої діагностики, лікарем-рентгенологом (запис № 18);
- 02.04.2012 переведений лікарем-рентгенологом протитуберкульозного кабінету відділення променевої діагностики (запис № 19);
- 17.01.2014 переведений завідувачем відділення променевої діагностики, лікарем-рентгенологом (запис № 20);
- 01.06.2018 переведений лікарем-рентгенологом відділення променевої діагностики (запис № 21).
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.10) та не заперечується сторонами.
17.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням всього періоду часу роботи (а.с.21-23), до якої додав довідку КНП ''Лебединська лікарня К.О. Зільберника'' Лебединської міської ради від 15.12.2021 № 370 (а.с.20).
13.05.2022 відповідач на заяву позивача повідомив про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів його роботи, зокрема посади позивача у періоди з 13.04.1987 по 21.01.1988, з 01.01.2008 по 01.04.2012, з 17.01.2014 по 28.02.2018 не передбачені Списком № 1, а посада позивача у період з 01.01.2005 по 31.07.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014 не атестована (а.с.23).
Відповідно до інформації, зазначеної у формі РС-право, періоди роботи позивача з 13.04.1987 по 21.01.1988 та з 01.01.2005 по 31.05.2018 не зараховані до пільгового стажу за Списком № 1 та зараховані до страхового стажу в одинарному розмірі (а.с. 26).
На переконання позивача, відповідач протиправно не зарахував вищевказані періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1, а також не зарахував їх до стажу в подвійному розмірі. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
4. Оцінка суду.
Щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1.
Згідно з нормою ст. 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до норми абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно розділу ХХІ ''Загальні професії'' списку № 1, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 (чинного зокрема у період з 13.04.1987 по 21.01.1988) робота рентгенолога, лікаря - рентгенолога та інших працівників, зайнятих в рентгенгівських кабінетах та лабораторіях відпоситься до робіт за списком № 1.
Відповідно до п. 19 розділу ХІХ ''Охорона здоров`я'' списку № 1, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 (чинного зокрема у період з 01.01.2005 по 02.08.2016) робота лікаря - рентгенолога відносить до робіт за списком № 1.
Розділом ХІХ ''Охорона здоров`я'' списку № 1, затверденого постановою КМУ № 416 від 24.06.2016 (чинного зокрема у період з 03.08.2016 по 31.05.2018) робота лікаря - рентгенолога відноситься до робіт за списком № 1.
Судом встановлено, що у період з 13.04.1987 по 21.01.1988 позивач працював в завідувачем рентгенологічним відділенням з повним відпрацюванням робочого часу з променевим навантаженням в рентгенологічному кабінеті, що підтверджує його зайнятість як лікаря в рентгенівському кабінеті. У період з 01.01.2005 по 31.05.2018 позивач працював лікарем - рентгенологом.
З приводу атестації робочого місця суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку, затверденого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
На працівника, зайнятого на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні органи державного нагляду (контролю), зокрема Держпраці.
Отже, факт не надання позивачем докуметів щодо проведення атестації робочого місця власником підприємства не може бути підставою для незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1.
Тому суд дійшов висновку, що позивач у періоди з 13.04.1987 по 21.01.1988 та з 01.01.2005 по 31.05.2018 працював на роботі, яка передбачена відповідним списком № 1, що підтверджено записами у його трудовій книжці, а непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1. Отже, не зарахування відповідачем цих періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 1 є неправомірним.
Щодо зарахування періодів роботи в подвійному розмірі.
Положенням ч. 1 ст. 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (ст. 60 цього Закону).
Суд звертає увагу, що для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі окрім роботи у необхідному закладі, особа повинна працювати на посаді, віднесеної до робіт, які дають право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України ''Про протидію захворювання на туберкульоз'' № 2586-III протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до Переліку протитуберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 514 від 16.08.2009 до таких закладів відносяться у тому числі структурні підрозділи лікарняних, амбулаторно-поліклінічних та санаторно-курортних лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я: туберкульозний (протитуберкульозний, фтизіатричний, у т. ч. дитячий) кабінет.
Тому суд дійшов висновку, що кабінети віднесені до протитуберкульозних закладів охорони здоров`я.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993. Відповідно до п. 2 цього переліку лікарів віднесено до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров`я затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 117 від 29.03.2002. Посада лікаря - рентгенолога належить до посад інших професіоналів в галузі медицини, на яку призначаються особи з повною вищою освітою (спеціаліст, магістр).
Судом встановлено, що 26.06.1985 позивач закінчив навчання у Вінницькому медичному інституті ім. М.І. Пирогова та отримав повну вищу освіту, що підтверджується записом № 10 у трудовій книжці позивача. Також, судом всановлено, що у періоди з 01.01.2005 по 31.12.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014 позивач працював в в Комунальній установі ''Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника'' лікарем - рентгенологом протитуберкульозного кабінету відділення променевої діагностики, що підтверджено записами трудової книжки за № 17-20 (з.б.а.с. 9).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вказані періоди роботи позивача враховано в одинарному розмірі (а.с.25, 26).
Враховуючи той факт, що посада позивача, на якій він працював у періоди з 01.01.2005 по 31.12.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014, віднесена до лікарів і той факт, що робота в протитуберкульозному кабінеті прирівнюється до роботи в протитуберкульозному закладі, вказані періоди роботи позивача повинні бути зараховані до страхового стажу позивача в подвійному розмірі.
При цьому, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач у періоди з 13.04.1987 по 21.01.1988, з 01.01.2008 по 01.04.2012 та з 17.01.2014 по 31.05.2018 працював лікарем у медичних закладах, що передбачені ст. 60 Закону про пенсійне забезпечення, відповідачем правомірно зараховано вказані періоди в одинарному розмірі.
Щодо способу захисту.
Як встановлено судом, відповідачем, при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.08.2019, неправомірно не зараховано до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи в Комунальній установі "Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К. О. Зільберника" з 13.04.1987 по 21.01.1988 та з 01.01.2005 по 31.05.2018, а також не зараховано в подвійному розмірі до страхового стажу позивача періоду роботи в Комунальній установі "Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К. О. Зільберника" з 01.01.2005 по 31.12.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014.
Відповідно до норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, суд дійшов висновку, що дії відповідача, щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.08.2019, без урахування пільгового стажу позивача за Списком № 1 у періоди з 13.04.1987 по 21.01.1988 та з 01.01.2005 по 31.05.2018 та бездіяльність відповідача щодо не врахування страхового стажу позивача у подвійному розмірі за періоди з 01.01.2005 по 31.12.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014, при здійсненні перерахунку пенсії з 01.08.2019, не відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.
Оскільки такі періоди не зараховано відповідачем при перерахунку пенсії, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.08.2019, з урахуванням зарахованого страхового стажу у подвійному розмірі та пільгового стажу.
5. Судові витрати.
5.1. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд у відповідності до норми ч. 8 ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у поному обсязі в сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо здійснення з 01.08.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , без урахування пільгового стажу позивача за Списком № 1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у періоди з 13.04.1987 по 21.01.1988 та з 01.01.2005 по 31.05.2018.
3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не врахування ОСОБА_1 страхового стажу у подвійному розмірі за періоди з 01.01.2005 по 31.12.2007 та з 02.04.2012 по 16.01.2014, при здійсненні з 01.08.2019 перерахунку пенсії.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
6. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 01.12.2023.

Суддя А.І. Сидорук