Справа № 300/4052/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4052/21 пров. № А/857/17849/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Бахур Н.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023р. про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її передачі у власність, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Кафарський В.В., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 10 год. 30 хв. 21.09.2023р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 22.09.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023р. в задоволенні заяви Івано-Франківської міської ради /МР/ про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. у справі № 300/4052/21 відмовлено (а.с.114-117).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив заявник (відповідач по справі) Івано-Франківська МР, який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та заяву про відстрочення виконання рішення суду задовольнити, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до помилкового вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення (а.с.120-123).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не врахував приписи ст.118 Земельного кодексу /ЗК/ України, відповідно до яких затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність є окремим завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, на який в період дії воєнного стану діє законодавча заборона.

Наголошує на тому, що оскільки положення Закону України № 2145-IX від 24.03.2022р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», які повинні застосовуватися під час розгляду ініційованого позивачем земельного питання, містять заборону передачі земельної ділянки у приватну власність, тому навіть у випадку повної відповідності проекту землеустрою вимогам закону, виключатиметься позитивне вирішення клопотання ОСОБА_1 під час дії воєнного стану.

Виконання рішення суду в такий спосіб не забезпечить ефективного поновлення прав позивача, а саме розгляду поданого позивачем клопотання і проекту землеустрою, вирішення спору по суті, а лише може призвести до повторного звернення до суду.

З урахуванням викладеного вважає, що існують об`єктивні обставини, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому наявні правові підстави для відстрочення виконання рішення суду в цій частині до усунення таких обставин, що не було враховано судом.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано пункт 23.3 рішення Івано-Франківської міської ради № 185-8 від 29.04.2021р. «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки» про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці ОСОБА_1 площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК № 26807); зобов`язано Івано-Франківську міську раду повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (а.с.47-57).

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023р. апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишено без задоволення, а рішення суду від 14.12.2022р. без змін (а.с.90-94).

05.06.2023р. на адресу суду першої інстанції надійшла заява Івано-Франківської міської ради про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. в справі № 300/4052/21 (а.с.99-100).

Заява мотивована неможливістю виконання рішення суду у період дії воєнного стану в Україні, оскільки Законом України № 2145-ХІ від 24.03.2022р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (надалі Закон № 2145-ХІ), що набрав чинності 07.04.2022р., внесено зміни до ЗК України, зокрема Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 27, відповідно до якого, під час дії воєнного стану, серед іншого, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Відтак, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну власність.

Зважаючи на викладене, на переконання Івано-Франківської міської ради, існують обставини, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду в зобов`язальній частині, а тому відповідно до ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України є підстави для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до усунення таких обставин.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви про відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ключовим при розгляді заяви є питання про те, чи можна кваліфікувати норми Закону № 2145-XI як такі, що в умовах воєнного стану істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Водночас, Закон № 2145-XI встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою. Фактично нормами закону не встановлено заборону чи відтермінування розгляду клопотань зацікавлених осіб, а передбачено заборону їх задоволення. У такий спосіб законодавцем встановлено самостійну підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою у випадку, якщо відповідне клопотання розглядається після 07.04.2022р. (день набрання чинності законом) в період дії воєнного стану не залежно від дати його надходження до органу місцевого самоврядування.

Така заборона узгоджується із ч.2 ст.64 Конституції України.

Рішенням суду від 14.12.2022 зобов`язано Івано-Франківську міську раду повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність загальною площею 0,12 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Межі покладеного судом обов`язку не охоплюють зобов`язання Івано-Франківської міської ради всупереч Закону № 2145-XI безальтернативно прийняти відповідне рішення.

Той факт, що позитивне для позивача рішення про надання дозволу не може бути ухвалено відповідачем з огляду на заборону, встановлену Законом № 2145-XI, не є перешкодою для повторного розгляду клопотання на виконання покладеного судом обов`язку.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відстрочення виконання судового рішення підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Стаття 378 КАС України передбачає загальну процедуру відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Зокрема, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч.1).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4).

Із аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для відстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення з окресленням причин неможливості виконання судового рішення у встановлений законом строк, тобто, за доведеності обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Разом з тим, інститут відстрочення виконання судового рішення спрямований на забезпечення виконання судового рішення. Метою застосування відстрочення виконання судового рішення є надання боржнику реальної можливості для виконання судового рішення.

Питання розстрочення або відстрочення виконання рішення суду знаходяться в площинні процесуального права.

Підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору; у межах спірних правовідносин - від правової природи питання, з приводу якого виник спір.

Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду в розглядуваній справі є належний розгляд сесією міської ради клопотання ОСОБА_1 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, а також прийняття відповідного рішення за результатами такого розгляду.

При цьому, відповідачем не представлено будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022р., введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувались та на момент розгляду даної заяви такий правовий режим в Україні не припинено (скасовано).

Законом України № 2145-IX від 24.03.2022р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесені зміни до ЗК України на час дії воєнного стану, зокрема:

земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності можуть надаватися у користування лише для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пп.4 п.27 Розділу X «Перехідні положення»);

безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп.5 п.27 Розділу X «Перехідні положення»);

формування земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» підпункту 1 цього пункту, крім тих, що передаються в оренду відповідно до підпункту 2 цього пункту, забороняється (пп.6 п.27 Розділу X «Перехідні положення»).

Вказаний Закон прийнятий 24.03.2022р. та набрав чинності з 07.04.2022р., тобто, саме з цієї дати діє беззаперечна заборона на час дії воєнного стану на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Аналізуючи вказану норму Закону № 2145-XI, суд першої інстанції правильно наголосив на відсутності підстав для її тлумачення як такої, що відтерміновує чи в інший спосіб унеможливлює розгляд земельних питань до завершення воєнного стану. Приймаючи цей закон, законодавець з метою недопущення зловживань переслідував ціль заборонити прийняття рішення про безоплатну передачу земель та надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а не відтермінувати розгляд заяв зацікавлених осіб.

Отже, вказаний Закон встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою. Фактично нормами закону не встановлено заборону чи відтермінування розгляду клопотань зацікавлених осіб, а передбачено заборону їх задоволення. У такий спосіб законодавцем встановлено самостійну підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою у випадку, якщо відповідне клопотання розглядається після 07.04.2022р. (день набрання чинності згаданим Законом) в період дії воєнного стану не залежно від дати його надходження до органу місцевого самоврядування.

Така заборона узгоджується із приписами ч.2 ст.64 Конституції України у якій передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції.

При цьому, право власності на землю гарантується ч.2 ст.14 Конституції України, а тому не належить до переліку прав, що не можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Рішенням суду від 14.12.2022р. зобов`язано Івано-Франківську міську раду повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Межі покладеного судом обов`язку не охоплюють зобов`язання Івано-Франківської міської ради всупереч Закону № 2145-XI безальтернативно прийняти відповідне рішення.

Обсяг обов`язків, які виникли у відповідача на виконання судового акту, включає:

1) повторний розгляд клопотання позивача;

2) врахування висновків суду при його розгляді;

3) прийняття рішення за результатом розгляду клопотання.

Той факт, що позитивне для позивача рішення про надання дозволу не може бути ухвалено відповідачем з огляду на заборону, встановлену Законом № 2145-XI, не є перешкодою для повторного розгляду клопотання на виконання покладеного судом обов`язку.

Вищевказані законодавчі норми не створюють будь-яких перешкод у виконанні рішення суду в розглядуваній справі. Водночас, останні однозначно і чітко регламентують спірні правовідносини, через що їх неухильне дотримання зі сторони відповідача лише сприяє своєчасному виконанню судового рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як вже було вказано, з огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 07.04.2022р. до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Також чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану, не містить винятків у застосуванні положень пп.5 п.27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, а також застережень про те, що розгляд поданих клопотань в сфері земельних питань переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду цих питань та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. в справі № 300/4052/21.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, судом першої інстанції наведені достатні і вагомі підстави для відмови у задоволенні заяви Івано-Франківської МР про відстрочення виконання рішення суду, через що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Івано-Франківську МР.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023р. про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 300/4052/21 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Івано-Франківську міську раду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 30.11.2023р.