Справа № 140/25626/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/25626/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 22.08.2023 №34127/03-16 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення (14.08.2023), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10.08.2023 №7.3-22-55/114 та №7.3-22-55/115, виданих Волинською митницею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії по віку по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14.08.2023 вона звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Київській області, яким і прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.08.2023 №34127/03-16, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. На думку відповідача 1 періоди роботи в органах Митної служби України до стажу державної служби не зараховуються, оскільки у період роботи у вказаних органах позивачу присвоювалися спеціальні звання.

Однак, такі висновки відповідача 1 є необгрунтованими, оскільки посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету, відтак вони дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Позивач вважає дії відповідача 1 щодо відмови у здійсненні переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023 протиправними, що порушують її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, тому звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзивах на позовну заяву представники відповідачів ГУ ПФУ у Київській області та ГУ ПФУ у Волинській області, кожний зокрема, просять відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що враховуючи подані позивачкою документи та записи в трудовій книжці станом на 01.05.2016 дозволяють до державної служби зарахувати 4 роки 6 місяців і 5 днів.

Відповідно до ст.25 Закону №3723 визначені категорії посад державних службовців.

Посади працівників державної митниці (які мають спеціальні звання) даною статтею не передбачені.

Отже, право переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у позивачки відсутнє, оскільки відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорії державних службовців.

Окрім того, вважають передчасними вимоги позивача стосовно визначення розміру пенсії відповідно до наданих з заявою від 14.08.2023 довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10.08.2023 №7.3-22-55/114 та №7.3-22-55/115, виданих Волинською митницею державної митної служби України, оскільки предметом розгляду відповідача 1 було саме право позивача на переведення на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», а не розмір такої пенсії.

З наведених підстав просять відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

14.08.2023 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення її з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Київській області.

ГУ ПФУ у Київській області 22.08.2023 прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з тих підстав, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорії державних службовців.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні вказано, що Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року (далі -Закон №889) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України №3723 -XII «Про державну службу» (далі Закон №3723).

Відповідно до пунктів 10 і 12 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України , мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Враховуючи надані заявницею документи та записи в трудовій книжці, станом на 01.05.2016 до державної служби можна зарахувати 4 роки 6 місяців і 5 днів.

Відповідно до ст.25 Закону №3723 визначені категорії посад державних службовців. посади працівників державної митниці (які мають спеціальні звання) даною статтею не передбачені (а.с.7).

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача 1 звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України Про недержавне пенсійне забезпечення, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В свою чергу, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначений Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889), який набрав чинності 01.05.2016.

Згідно з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №889-VIII втратив чинність Закон України Про державну службу №3723-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, статті 490 із наступними змінами, далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу №889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.12.1977 ОСОБА_1 працювала у період з 27.04.1993 по 15.03.2023 - інспектором, старшим інспектором, головним інспектором митниці (записи №16-55) - понад 29 років , в тому числі до травня 2016 року понад 23 роки. У вказаний період роботи позивач приймала присягу державного службовця та їй присвоювались персональні звання (а.с.11-16).

Однак, вказаний період відповідачем 1 не зарахований до стажу, що дає право на пенсію державного службовця. Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за статтею 37 Закону №889-VIII стала недостатність стажу державної служби.

Такі висновки ГУ ПФУ у Київській області є необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (до 01 травня 2016 року) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року). Пунктом 5 Порядку № 283 регламентовано, що обчислений відповідно де цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Частиною 17-18 статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до приписів абзаців 1 та 2 статті 9 Митного кодексу України (чинного до 16.05.2008) безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи України. Система митних органів України складається з Державної митної служби України, регіональних митниць, митниць, спеціалізованих митних управлінь та організацій, установ і навчальних закладів. Митні органи України при проведенні в життя митної політики розв`язують такі головні завдання: а) захист економічних інтересів України; б) контроль за додержанням законодавства України про митну справу; в) забезпечення виконання зобов`язань, які випливають з міжнародних договорів України стосовно митної справи; г) використання засобів митно-тарифного та позатарифного регулювання при переміщенні через митний кордон України товарів та інших предметів; д) вдосконалення митного контролю і оформлення товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України; е) комплексний контроль разом з Національним банком України за валютними операціями; є) здійснення заходів щодо захисту інтересів споживачів товарів і додержання учасниками зовнішньоекономічних зв`язків державних інтересів на зовнішньому ринку за участю Міністерства зовнішньоекономічних зв`язків України; ж) створення сприятливих умов для прискорення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон країни; з) боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил; и) співробітництво з митними та іншими органами зарубіжних країн, а також з міжнародними організаціями з питань митної справи; і) ведення митної статистики.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним - Законом України «Про державну службу» (стаття 408 МК України від 11.07.2002 № 92-IV, який був чинний до 01.06.2012).

Також відповідно до статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 4495-VІІ пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 3723-XII, який був діючим протягом тривалого періоду під час роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Пунктом 2 статті 546 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України. Положеннями частини 1 статті 569 Митного кодексу України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Частиною 3 статті передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів. Приписами статті 4 Закону України «Про митну справу в Україні» від 25.06.1991 № 1262-Х1І (в редакції від 21.03.2000) визначено, що Кабінет Міністрів України організовує і забезпечує здійснення митної справи. Безпосереднє керівництво митною справою покладається на Державну митну службу України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Положення про Державну митну службу України затверджується Президентом України.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону, посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України. Статтею 5 Закону визначено, що створення, реорганізація та ліквідація митниць, спеціалізованих митних управлінь та організацій, установ і навчальних закладів здійснюється Державною митною службою України за погодженням з Міністерством фінансів України.

В силу наведеного, вбачається, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідач зазначив відсутність стажу державної служби у зв`язку з тим, що період роботи в органах митної служби не зараховується до стажу державної служби. Однак такі висновки відповідача 1 є необгрунтованими та безпідставними.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 упродовж 1993 2023 працювала у митних органах, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) в митних органах, підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посаді працівника державної митниці не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Суд зауважує, що безумовне право особи на вибір того чи іншого виду пенсії закріплене у частині першій статті 10 Закону №1058-ІV, відтак, набувши право на пенсію державного службовця по віку, позивач на законних підставах скористалась правом вибору вказаної пенсії, подавши відповідну заяву до відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення ГУ ПФУ у Київській області від 22.08.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та незарахування до стажу державної служби періоду її роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій державним службовцям затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 затверджені форми довідок про складові заробітної плати (для призначення пенсії державного службовці (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

З огляду на вище зазначене та те, що на час звернення до відповідача 1 із заявою про переведення її на пенсію за віком державного службовця, позивач відповідала умовам визначеним ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, суд вважає, що вимоги про зобов`язання відповідача-2 зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023 та переведення позивача з 14.08.2023 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу є обґрунтованими та такими, які підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача в частині здійснити з 14.08.2023 перерахунок та виплату пенсії державного службовця за період починаючи з часу звернення та з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 10.08.2023 №7.3-22-55/114 та №7.3-22-55/115, виданих Волинською митницею, суд зазначає наступне.

ГУ ПФУ у Київській області відмовило позивачці у переведенні на пенсію з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки у неї відсутній необхідний стаж державного службовця. Саме переведення на пенсію державного службовця здійснено не було. Відтак, спору щодо розміру пенсії відносно заробітної плати на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого переведення будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання розміру пенсії відносно заробітної плати є передчасним.

Відтак, в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом: визнання протиправним рішення ГУ ПФУ у Київській області від 22.08.2023 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIIІ та не зарахуванні до держаної служби періодів роботи позивача в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 14.08.2023 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIIІ, зарахувавши до держаної служби позивача періоди роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області (яким протиправно винесене оскаржуване рішення від 22.08.2023) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 536, 80 грн (пропорційно до задоволених позовних вимог), сплачені платіжною інструкцією від 24.08.2023.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.08.2023 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIIІ та не зарахуванні до держаної служби періодів роботи ОСОБА_1 в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 14.08.2023 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIIІ, зарахувавши до держаної служби ОСОБА_1 періоди роботи в органах митного контролю з 27.04.1993 по 15.03.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судові витрати в розмірі 536, 80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1 : Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ).

Відповідач 2 : Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22в, ).

Суддя Т.М. Димарчук