Справа № 160/20862/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення пені, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 року позовну заяву - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року (головуючий суддя Калугіна Н. Є.) закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення пені.
18.08.2023 року до суду надійшов відзив Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що Дніпровський РСП не є боржником, оскільки не є стороною укладеного договору, отже, в даному випадку позов пред?явлено до неналежного відповідача. Крім того, зобов?язання за договором № ВС-4 від 06.12.2021 було виконано в повному обсязі 16.12.2022, отже, у відповідності до положень ст. 599 ЦК України, зобов?язання Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за договором № Вс-4 від 06.12.2021 було припинено виконанням, проведеним належним чином. Згідно з п. 5.3 договору № ВС-4 від 06.12.2021 його сторони погодили, що у разі набрання законної сили рішення суду про стягнення грошової допомоги договір одномоментно автоматично припиняє свою дію. Отже, у зв`язку з набранням законної сили 23.09.2022 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 № 160/8527/22, договір № ВС-4 від 06.12.2021 припинив свою дію 23.09.2022, відтак вже не діяв на дату звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача пені, тобто відсутні підстави для нарахування пені (договірна відповідальність) поза межами строку дії договору. Також, відповідач не погоджується з розрахунком розміру пені та зазначає, що неможливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов?язань щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням склалось внаслідок виняткових обставин, що тривають вже 4 роки та не залежать від волі Украероруху.
29.08.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого диспетчера з руху літаків (старшого штурмана) органу управління використанням (менеджменту) повітряного простору центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Дніпровського регіонального структурному підрозділу Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Наказом Міністерства оборони України від 18.11.2021 року №560 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я) за пп. «б», п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом Дніпровського РСП Украероруху з особового складу від 06.12.2021 року №999/о ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я) наказом Міністерства оборони України від 18.11.2021 року №560, з правом носіння військової форми одягу, звільнено з займаної посади 06.12.2021 року.
Вислуга років у Збройних Силах України позивача склала - 25 років 04 місяці.
06.12.2021 року між ОСОБА_1 та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Струтинського О. Г. було укладено договір №ВС-4, відповідно до якого підприємство безумовно визнає за отримувачем право на отримання ним від підприємства виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням, що передбачено ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 160/8527/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги та стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровського регіонального структурного підрозділу Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Стягнутиоз Дніпровського регіонального структурного підрозділу Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі звільненням у сумі 201 556,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

16.12.2022 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у повному обсязі.

У зв`язку з порушенням умов договору № ВС-4 від 06.12.2021 року та у відповідності з його умовами позивач просить стягнути на його користь пеню у розмірі 27776,94 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо належного відповідача, то суд зазначає наступне.

У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 160/8527/22 встановлено, що Дніпровський РСП Украероруху мав здійснити з позивачем розрахунок відповідно до договору від 06.12.2021 року №ВС-4 про виплату грошової допомоги та не виконав його умов, а саме припинив виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства Укаїни обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, Дніпровський регіональний структурний підрозділ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, як сторона договору № ВС-4 від 06.12.2021 року, був зобов?язаний здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, порушив умови укладеного договору та несе відповідальність за свої дії.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, ОСОБА_1 правильно визначив відповідачем у цій справі - Дніпровський регіональний структурний підрозділ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

За приписами ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, утому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно із ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі вільного волевиявлення між позивачем та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Струтинського О. Г. було укладено договір №ВС-4 від 06.12.2021 року.

Згідно з п.п. 3.1 та 3.2 договору № ВС-4 підприємство виплачує отримувачу (позивачу) грошову допомогу у такому порядку: рівними частинами у розмірі 67187,50 грн протягом 6 (шести) місяців з дня укладання цього договору.

Перша частина із шести виплачується підприємством отримувачу протягом 10 банківських днів з дня укладання цього договору. Решта п?ять частин по 67187,50 грн протягом кожного наступного календарного місяця.

На виконання умов даного договору, Дніпровським РСП Украероруху у грудні 2021 року, січні 2022 року та лютому 2022 року, позивачу була здійснена виплата одноразової грошової допомоги у сумі 67 187,50 грн.

Проте, з березня 2022 року виплата одноразової грошової допомоги позивачу була припинена.

Вказані обставини вже були встановлені у межах справи № 160/8527/22 та сторонами не заперечуються.

Згідно з п.4.1 договору №ВС-4 у разі невиплати грошової допомоги у строки, передбачені пунктом 3.2 цього договору, підприємство сплачує отримувачу пеню у розмір облікової ставки НБУ від несвоєчасно виплаченої суми за кожен день затримки, починаючи з 11 робочого дня.

У разі порушення підприємством умов договору сума грошової допомоги (її залишок), та нарахована пеня можуть стягуватися отримувачем у судовому порядку. (п.4.2 договору).

15.12.2022 року позивачем отримано остаточну суму за договором № ВС-4, що свідчить про порушення підприємством умов договору та настання підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої укладеним договором.

За приписами ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи, що позивач отримав повний розрахунок за договором 16.12.2022 року та звернувся до суду з позовом про стягнення пені 28.12.2022 року, позивачем дотримано строк позовної давності до заявлених позовних вимог.

До позовної заяви позивачем додано детальний розрахунок пені у розмірі 27 776,94 грн, розрахований з наступних складових:

67187,50 грн х 10% річних (період з 15.04.2022 по 02.06.2022), 25% річних у період з 03.06.2022 по 15.12.2022 (облікова ставка НБУ) х 245 днів (з 15.04.2022 по 15.12.2022) = 9921,65 грн;

67187,50 грн х 10% річних (період з 14.05.2022 по 02.06.2022), 25% річних у період з 03.06.2022 по 15.12.2022 (облікова ставка НБУ) х 216 днів (з 15.04.2022 по 15.12.2022) = 9387,83 грн;

67187,50 грн х 25% річних у період з 15.06.2022 по 15.12.2022 (облікова ставка НБУ) х 2184 днів (з 15.04.2022 по 15.12.2022) = 8467,46 грн.

Наведений позивачем розрахунок здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, умов договору № ВС-4 від 06.12.2021, жодних порушень арифметичного обчислення суми пені судом не встановлено, а відповідачем не наведено іншого розрахунку на спростування заявленої позивачем до стягнення суми пені.

Посилання відповідача на неспроможність виконувати умови зазначеного договору після повномасштабного вторгнення ворога на територію України, що є винятковими, надзвичайними, невідворотними обставинами та безпосередньо вплинули на можливість виконання своїх зобов?язань, суд вважає такими, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, враховуючи наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

За умовами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2022 року по справі №904/3886/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 16.07.2019 року у справі №917/1053/18 вказавши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатись безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У межах справи № 160/8527/22 встановлено, що Дніпровський РСП Украероруху продовжує здійснювати передбачену статутом господарську діяльність, а його працівникам нараховується та виплачується заробітна плата у відповідних розмірах, що свідчить про те, що форс-мажорні обставини у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України не вплинули на можливість виконання відповідачемсвоїх зобов 'язань щодо виплати заробітної плати працівникам.

Крім того, відповідачем під час розгляду справи не доведено відсутності грошових коштів на рахунках підприємства для виконання зобов`язань перед позивачем, тому посилання на відсутність вини у невиплаті належної одноразової грошової виплати, у зв`язку зі звільненням, не спростовують обов?язок відповідача щодо виконання договірних зобов?язань перед позивачем та застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення пені за час порушення умов договору.

З урахуванням викладеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 27776,94 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій щодо невиконання умов укладеного договору, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та за подання позовної заяви, судовий збір не сплачував, у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення пені - задовольнити.

Стягнути з Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Аеропорт ЦА, м. Дніпро, 49042, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню в сумі 27776,94 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна