Справа № 340/1094/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1094/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 1 Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова , 34/19, )

до відповідача 2 Державного закладу "Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України" (04053, м. Київ, вул.Юрія Коцюбинського,9, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому зміненому, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" щодо не встановлення йому інвалідності від 14.12.2022 р., за результатами якого видана довідка про невизнання ОСОБА_1 інвалідом;

- визнати протиправним та скасувати рішення Держаного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" від 30.01.2023 щодо підтвердження рішення Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" щодо не встановлення ОСОБА_1 інвалідності від 14.12.2022 р.;

- зобов`язати Держаний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на рішення Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" щодо не встановлення йому інвалідності від 14.12.2022 р., у відповідності до вимог "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 р. та встановити йому ІІІ групу інвалідності без зазначення строку повторного огляду.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.04.2023 року (а.с.22-23).

10.04.2023 р. підготовче засідання відкладено на 08.05.2023 р. (а.с.47).

08.05.23 р. у підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.05.2023 р. (а.с.66-68).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року призначено судово-медичну експертизу по справі №340/1094/23 та зупинено провадження у справі на період проведення експертизи до одержання її результатів (а.с.91-92).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 р. призначено до розгляду питання про поновлення провадження у справі до розгляду в підготовчому засіданні на 02.10.2023 р. (а.с.109).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року поновлено провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позов мотивовано тим, що у зв`язку із отриманням черепно-мозкової травми, йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Враховуючи погіршення стану здоров`я, він наприкінці 2022 року звернувся до відповідача-1 із заявою про проведення огляду з метою встановлення можливого більшого ступеня втрати працездатності та присвоєння вищої групи інвалідності. Листом №297 від 14.12.2022 р. відповідач-1 повідомив його, що за результатами огляду та вивчення медичної документації прийнято рішення, згідно якого інвалідність йому не встановлено та видано довідку про невизнання інвалідом. Вважаючи зазначене рішення незаконним він звернувся до відповідача-1 із заявою про незгоду із рішенням МСЕК, у якій просив переглянути з обов`язковим направленням його на повторний огляд. Листом №115 від 07.02.2023 р. відповідач-1 повідомив його, що рішенням Центральної МСЕК МОЗ України встановлено, що рішення обласної МСЕК №1 прийняте у відповідності до вимог закону. Позивач вважає рішення про невизнання його інвалідом протиправним та вказує, що отримана ним травма носить такий характер, що з часом її наслідки для загального стану здоров`я тільки погіршуються. Окрім того, звертає увагу, що йому ІІІ група інвалідності встановлена довічно.

Від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (а.с.33-40). Відповідач зазначає, що внаслідок огляду позивача та вивчення медичної документації при направленні на МСЕК обласною МСЕК №1 встановлено діагноз: Віддалені наслідки перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (2007 рік, ДТП): забою головного мозку II ступеню важкості, вдавленого перелому тім`яної кістки, лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа у вигляді осередку остеомаляції в базальних відділах лівої лобної частки післяконтузійного характеру у вигляді помірного цефалгічного, церебрастенічного синдромів, синдром когнітивних порушень. Часткова атрофія зорових нервів обох очей. Комісія дійшла висновку, що наявні у ОСОБА_1 функціональні порушення зі сторони центральної нервової системи обмежують його життєдіяльність в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності. Підстав для додаткового обстеження в умовах клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця), при прийняті рішення обласною МСЕК № 1, не було. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності", комісією було прийнято рішення - інвалідність не встановлена. Окрім того, звертає увагу, що суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що :застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (а.с.57-59). Відповідач зазначає, що 30 січня 2023 року центральною МСЕК МОЗ України розглянуто медико-експертну документацію ОСОБА_1 , з питання незгоди з рішенням обласної МСЕК №1 щодо невизнання його особою з інвалідністю. ОСОБА_1 оглянутий вперше 20.02.2008 р. обласною МСЕК №2. Встановлена третя група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС, 40% втрати працездатності. По результатах чергових переоглядів у 2010-2012 р.р. рішення підтверджується. Після цього МСЕК не оглядався. Оглянутий 14.12.2022 року обласною МСЕК № 1. Діагноз, зазначений в акті, - група інвалідності не встановлена. Відповідно до п.23-25 Положення, 30.01.2023 на засіданні ДЗ Центральною МСЕК розглянуто медико-експертну справу ОСОБА_1 з питання встановлення групи інвалідності. До Журналу обліку консультацій медико-соціальної експертної комісії, який ведеться у відповідності до Форми облікової документації №166/о, затвердженого Наказом №577 від 30.07.2012 р., занесене прийняте комісійне рішення. Комісією ДЗ ЦМСЕК МОЗ України прийнято рішення зазначене в Акті №73, вважаємо, що рішення обласної МСЕК прийняте у відповідності до вимог п.27 "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженою Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317, Наказ МОЗ України від 05.09.2011 р. №561.

Відповідач-2 стверджує, що у межах спірних правовідносин відповідачі діяли у спосіб та у порядку, визначених законом, з урахуванням повноважень, наданих законом, а тому протиправної бездіяльності у межах спірних правовідносин не допустили.

Розглянувши справу, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Листом №297 від 14.12.2022 р. Обласної МСЕК №1 КЗ "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" позивача повідомлено про те, що за результатами огляду та вивчення наданої медичної документації, обмеження життєдіяльності зі сторони ЦНС порушено в легкому ступені. На підставі постанови КМУ від 03.12.2009 р. №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 р. №561 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності", комісією прийнято рішення інвалідність не встановлена (а.с.10). Позивачу видана довідка встановленого зразка за формою №167/о про невизнання інвалідом (а.с.9).

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням звернувся до Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" із заявою щодо до його оскарження.

Листом №44 від 20.01.2023 року Комунальний заклад "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" повідомив позивача про те, що відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу рішення обласної МСЕК може бути оскаржене у ДЗ "Центральна медико-соціальна експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України". Враховуючи вищезазначене його медико-експертна справа направлена на Центральну медико-соціальну експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України м. Київ для розгляду 20.01.2023 року (а.с.11).

Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" листом №56-13/11/111 від 31.01.2023 року повідомив Обласне бюро МСЕ про те, що рішення обласної МСЕК прийняте у відповідності до вимог п.27 "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317, Наказу МОЗ України від 05.09.2011 р. №561. Рекомендовано в разі наполягання хворого направити його на консультацію до Державного НДІ МСПІ м. Дніпро для уточнення ступені функціональних порушень (а.с.62).

Позивач, не погодившись із рішенням Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" щодо не встановлення йому інвалідності від 14.12.2022 р., а також з рішенням Держаного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" від 30.01.2023 щодо підтвердження рішення Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" щодо не встановлення йому інвалідності від 14.12.2022 р., оскаржив їх до суду.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон №875-ХІІ) інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (стаття 3 Закону №875-ХІІ).

Згідно із ст.1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про медико-соціальну експертизу).

Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу).

Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Приписами пункту 10 вказаного Положення визначено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Пунктами 11, 15, 17 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії, серед іншого визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу).

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії), регламентує Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Згідно пункту 4 Положення №1317, лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ .

Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.

Пунктом 7 Положення №1317 встановлено, що комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20 Положення про медико-соціальну експертизу).

Так, згідно п.1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 (далі - Інструкція), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені:

- обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;

- обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;

- обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає);

- обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії);

- обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів;

- обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації;

- обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення (п. 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що під час обстеження позивача в розпорядженні комісій була наявна вся медична документація про характер та перебіг хвороби позивача.

В обґрунтування експертного рішення комісією зазначено, що за результатами огляду та вивчення медичної документації, обмеження життєдіяльності зі сторони ЦНС порушено в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення інвалідності згідно Наказу №561 від 05.09.2011.

Окрім того, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року призначено судово-медичну експертизу по справі та проведення експертизи доручено Науково-дослідному інституту реабілітації інвалідів Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пірогова.

28.08.2023 року на адресу суду надійшов висновок Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пірогова, в якому зазначено, що аналіз посильної документації, дані додаткових обстежень свідчать про незначне обмеження життєдіяльності гр. ОСОБА_1 , післятравматичні зміни черепа не є анатомічним дефектом, що дає підставу вважати рішення обласної МСЕК м. Кропивницький від 14.12.2022 р. обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постановах від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким ІІІ групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

У вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Суди позбавлені можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Тобто, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас за змістом позову ОСОБА_1 не посилається на порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення. У свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем після проведення необхідних досліджень позивача лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження позивача членами комісії, що свідчить про відсутність порушення відповідачем порядку розгляду цього питання.

Отже, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення Обласної медико-соціальної комісії №1 Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради" від 14.12.2022 щодо не визнання ОСОБА_1 інвалідом та зобов`язання повторно розглянути його скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА