Справа № 380/4270/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4270/23 пров. № А/857/18050/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Слідзьона Н.П.;

від відповідача - Полуліх Н.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання рішення та відмови (викладеної в листі) протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком із зарахуванням періодів роботи в кратному обчисленні та із врахуванням відповідного заробітку (суддя суду І інстанції: Хома О.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 25 хв. 29.08.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 08.09.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 14 від 20.05.2021р. в частині відмови в зарахуванні при призначенні пенсії за віком стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі за період з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1998р. по 31.12.1991р. в пільговому обчисленні (один рік як один рік і шість місяців) та зарахуванні до заробітку для обчислення пенсії заробітної плати позивача за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року, зокрема за період роботи з 1992 року по 1997 рік на підставі довідки № 44/8 (вих. №89-178-1/115-42/47 від 13.04.2021р.), виданої Адміністрацією м.Ноябрськ про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р., та протиправною аналогічну відмову відповідача, викладену в листі № 12365-11811/С-52/8-1300/22 від 07.09.2022р.;

зобов`язати відповідача здійснити зарахування до стажу роботи позивача періодів роботи з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1998р. по 31.12.1991р. в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (один рік як один рік і шість місяців) та здійснити зарахування до заробітку для обчислення пенсії заробітну плату ОСОБА_1 за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року, зокрема за період роботи з 1992 року по 1997 рік на підставі довідки № 44/8 (вих. № 89-178-1/115-42/47 від 13.04.2021р.), виданої Адміністрацією м.Ноябрськ про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р. та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу з 12.05.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути з відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору (Т.1, а.с.1-15, 222-224).

Згідно ухвали суду від 09.03.2023р. вирішено розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (Т.1, а.с.65 і на звороті).

Відповідно до ухвали суду від 25.04.2023р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (Т.1, а.с.90-91).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2023р. заявлений позов задоволено; позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 14 від 20.05.2021р. в частині відмови в зарахуванні при перерахунку пенсії за віком стажу роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1991р. в пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців) та зарахуванні до заробітку для обчислення пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року за період роботи з 1992 року по 1997 рік на підставі довідки № 44/08, виданої Адміністрацією м.Ноябрськ про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р.; визнано протиправною відмову ГУ ПФ України у Львівській обл., викладену у листі № 12365/11811/С-52/8-1300/22 від 07.09.2022р.; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 12.05.2021р. перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1991р. включно у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та з включенням до заробітку для обчислення пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року за період роботи з 1992 року по 1997 рік на підставі довідки № 44/08, виданої Адміністрацією м.Ноябрськ про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р., та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.2, а.с.16-27).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.31-35).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що на підставі заяви позивача від 12.05.2021р., копії договору, виданого Адміністрацією м.Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської обл. від 25.08.1988р., органами ПФ України враховано до страхового стажу позивача в півторакратному розмірі період роботи з 25.08.1988р. по 31.12.1990р.

Водночас, для зарахування до страхового стажу в півторакратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 24.08.1988р. немає підстав, оскільки є відсутніми документи, які б підтверджували користування пільгами при обчисленні стажу на Крайній Півночі.

Звідси, страховий стаж позивача після перерахунку пенсії становить 34 роки 09 місяців 01 день (зараховано по 31.12.2019р.).

Починаючи з 01.04.2021р., пенсійний орган провів автоматизований перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж, врахований до пенсії, становить 35 років 07 місяців 01 день (стаж враховано по 31.12.2020р.); коефіцієнт страхового стажу - 0,35583.

Пенсія позивача обчислена з врахуванням заробітку за період роботи з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. згідно довідок №№ С-255, С-267 від 29.12.2020р., виданих Муніципальним архівом м.Ноябрськ, та з 01.07.2000р. по 31.12.2009р. за даними персоніфікованого обліку.

Судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину що, підтвердити нарахування заробітної плати за період з 1992 року по 1997 рік не вбачається за можливе, оскільки згідно листа Муніципального архіву м.Ноябрськ № С-260 від 29.12.2020р. особові рахунки по нарахуванню зарплати працівникам Адміністрації м.Ноябрськ за вказаний період в архів не поступали.

Враховуючи викладене, зарахувати до заробітку для обчислення пенсії період з 1992 року по 1997 рік підстав немає.

Позивач ОСОБА_1 скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці по вирішенню аналогічної категорії справ (а.с.51-58).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 05.08.2010р., позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській обл. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В період з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. позивач працювала в м.Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської обл., що підтверджується записами трудової книжки ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 21.01.1978р.) (Т.1, а.с.36-38, 124-127).

Згідно Переліку, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967р., Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської обл. відноситься до районів Крайньої Півночі.

Також належність адміністративно-територіальної одиниці м.Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу до району Крайньої Півночі засвідчена в трудовій книжці відповідним штампом та довідками Муніципального архіву м.Ноябрськ №№ С-96, С-97 від 05.04.2021р., довідкою Адміністрації м.Ноябрськ № 28 від 13.04.2021р. (Т.1, а.с.196, 199, 205).

Під час призначення позивачу пенсії за віком відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. не було зараховано в пільговому обчисленні (один рік за один рік і шість місяців) період роботи позивача в районах Крайньої Півночі, а також не проведено зарахування до заробітку для обчислення пенсії заробіток.

В обох випадках спірним періодом є проміжок часу з 1982 року по 1997 рік.

Вказана обставина зумовило звернення позивача до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявами від 15.02.2021р. та від 12.05.2021р. про перерахунок пенсії із врахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. в півторакратному розмірі та врахування заробітної плати за період з 1982 року по 1997 рік, вибравши більш вигідний варіант (Т.1, а.с.20-22, 28-30).

За результатами розгляду заяви від 15.02.2021р. відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. прийняв рішення від 18.02.2021р. про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яке не є предметом оскарження (Т.1, а.с.31-32, 33-35).

За результатами розгляду заяви від 12.05.2021р. відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. прийняв рішення № 14 від 20.05.2021р., яке позивачу не скеровувалося, про наявність такого їй стало відомо після надання на вимогу суду копії пенсійної справи.

Факт відсутності інформування позивача про рішення № 14 від 20.05.2021р. відповідачем не заперечується.

За відсутності відповіді відповідача на заяву від 12.05.2021р. позивач ОСОБА_1 звернулася 08.06.2022р. та повторно 08.08.2022р. до пенсійного органу із заявами, в яких просила повідомити про результат розгляду заяви від 12.05.2021р. щодо перерахунку пенсії із врахуванням пільгового страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та надати офіційне повідомлення про результати розгляду вказаної заяви (Т.1, а.с.23-25, 26-27).

Листом № 12365-11811/С-52/-8-1300/22 від 07.09.2022р. відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. повідомив позивача про те, що на підставі заяви від 12.05.2021р., копії договору, виданого Адміністрацією м.Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської обл. від 25.08.1988р., пенсійним органом враховано до страхового стажу в півторакратному розмірі період з 25.08.1988р. по 31.12.1990р. Для зарахування до страхового стажу в півторакратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 24.08.1988р. та з 25.08.1988р. по 31.12.1990р. немає підстав, оскільки відсутні документи, які б підтверджували користування пільгами при обчисленні стажу на Крайній Півночі.

Відповідач також повідомив, що після перерахунку страховий стаж позивача становить 34 роки 09 місяців 01 день (зараховано по 31.12.2019р.).

Починаючи з 01.04.2021р., пенсійним органом проведено автоматизований перерахунок пенсії позивача, з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж, який врахований до пенсії позивача, становить 35 років 07 місяців 01 день (стаж враховано по 31.12.2020р.).

Пенсія обчислена з врахуванням заробітку за період роботи з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. згідно із довідками № С-255, С-267 від 29.12.2020р., виданих Муніципальним архівом м.Ноябрськ, та з 01.07.2000р. по 31.12.2009р. за даними персоніфікованого обліку.

При цьому, підтвердити нарахування заробітної плати за період з 1992 року по 1997 рік не вбачається за можливе, оскільки згідно листа Муніципального архіву м.Ноябрськ № С-260 від 29.12.2020р. особові рахунки по нарахуванню зарплати працівникам Адміністрації м.Ноябрськ за вказаний період в архів не поступали, тому немає підстав для зарахування до заробітку для обчислення пенсії періоду з 1982 року по 1997 рік (Т.1, а.с.16-18).

Також на підставі заяви позивача від 12.05.2021р. пенсійним органом прийнято № 14 від 20.05.2021р., із змісту якого убачається відмова в зарахуванні при перерахунку пенсії за віком стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1991р. в пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців) та зарахуванні до заробітку для обчислення пенсії заробітної плати позивача за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року за період роботи з 1992 року по 1997 рік (Т.1, а.с.216-221).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у зарахуванні їй стажу роботи в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік як один рік і шість місяців та незарахування до заробітку для обчислення пенсії заробітку за період з 1992 року по 1997 рік, позивач звернулася до суду з розглядуваним позовом.

Отже, зміст заявлених позовних вимог стосується двох питань:

зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік як один рік і шість місяців (за період з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1998р. по 31.12.1991р.);

зарахування до заробітку для обчислення пенсії сум заробітної плати за період з 1992 року по 1997 рік на підставі довідки № 44/8 (вих. №89-178-1/115-42/47 від 13.04.2021р.), виданої Адміністрацією м.Ноябрськ про заробіток ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється на підставі трудової книжки, в якій повинно бути зазначено період роботи та користування пільгами або письмового трудового договору чи довідки, що містять такі відомості. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відповідачем не зараховано до пільгового страхового стажу трудової діяльності позивача у районах Крайньої Півночі періоди роботи ОСОБА_1 з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. з підстав відсутності документів, які б підтверджували користування пільгами при обчисленні стажу на Крайній Півночі, зокрема письмових трудових договорів.

Такі підстави відмови суперечать положенням п.5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. працювала у м.Ноябрськ Ямало-Немецького автономного округу.

Записи трудової книжки не містять виправлень, є розбірливими, чіткими та зрозумілими.

Крім того, періоди роботи в районах Крайньої Півночі, які надають пільги позивачу, підтверджуються архівними довідками, які наявні в матеріалах справи.

Отже, стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, якими є записи трудової книжки та архівні довідки, і є достатніми підставами для зарахування періодів роботи позивача з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1991р. включно в районах Крайньої Півночі до пільгового обчислення стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців.

На час виникнення спірних правовідносин Україна була членом Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про те, що стаж роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1991р. включно підлягає обчисленню в півторакратному розмірі.

Окрім цього, стаж, набутий на території буд-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадянам держав-учасниць проводиться по законодавству держави6 на території якої вони проживають.

У відповідь на запит від 24.02.2021р., пенсійний орган отримав видану Адміністрацією м.Ноябрськ довідку № 44-0/8 встановленої форми про фактичну суму заробітку ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р., який враховується при нарахуванні пенсії.

Довідка містить інформацію про здійснення нарахувань до ПФ рф по встановлених тарифах.

За таких обставин вказана довідка є належним доказом, який підтверджує нарахування заробітної плати позивача за період з 1992 року по 1997 рік, та спростовує доводи відповідача про відсутність документального підтвердження нарахування позивачу заробітної плати за вказаний період.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову.

Разом тим, правильно по суті вирішивши справу, суд неправильно застосував норми матеріального права, з наступних підстав.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.4 ст.1 Закону № 1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за такими договорами (угодами).

Щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п.5 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вищевказані документи за вибором особи.

Відповідно до п.«д» ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960р. працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» №1908-VІІ від 26.09.1967р. постановлено: скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років; надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

В абз.2 п.22 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967р. №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960р. та статтею 3 Указу від 26.09.1967р. надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно ст.5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до ст.4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих-мігрантів, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11.07.1995р., кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою.

Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У п.2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок № 530/П-28 від 16.12.1967р., зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р., з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), за наявності укладених строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Водночас, покликання відповідача про те, що обов`язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є лише наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до приписів п.5 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 32-V від 26.07.2006р.) пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.09.2019р. (справа № 348/2208/16-а, провадження №К/9901/32412/18).

Також у постанові Верховного Суду від 03.07.2018р. (справа № 302/662/17-а) вказано про те, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Таким чином, інші документи, окрім укладеного строкового трудового договору про роботу у відповідних районах, є належними підставами для пільгового обчислення стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях у відповідності до ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що відсутність виключно укладеного строкового трудового договору не перешкоджає застосуванню пільгового обчислення страхового стажу позивача за спірні періоди роботи за наявності відповідних записів в трудовій книжці, архівних довідок.

Під час судового розгляду установлено, що відповідачем не зараховано до пільгового страхового стажу позивача у районах Крайньої Півночі періоди роботи ОСОБА_1 з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. з підстав відсутності документів, які б підтверджували користування пільгами при обчисленні стажу на Крайній Півночі, зокрема письмових трудових договорів.

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 27.10.1997р. працювала у м.Ноябрськ Ямало-Немецького автономного округу в районі Крайньої Півночі.

Водночас, зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р., оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Законами № 1788-XII та № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991р.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління ПФ України № 10-3 від 07.08.1996р.).

Отже, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях є відсутніми.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі № 676/7065/14-а, від 30.05.2019р. у справі № 348/2974/14-а, від 14.03.2023р. у справі № 160/20914/21.

Таким чином, стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, якими є записи трудової книжки та архівні довідки, і є достатніми підставами для зарахування періодів роботи позивача з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1990р. включно в районах Крайньої Півночі до пільгового обчислення стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стаж роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 15.10.1982р. по 05.07.1988р. та з 06.07.1988р. по 31.12.1990р. включно підлягає обчисленню в півторакратному розмірі.

При цьому, суд першої інстанції помилково зазначив кінцеву дату вказаного періоду 31.12.1991р., що не узгоджується з приписами викладених правових норм та усталеною судовою практикою.

Щодо перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період роботи позивача з 1992 року по 1997 рік колегія суддів керується наступним.

Згідно абз.1 п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент прийняття спірного рішення) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пп.1 п.2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п.2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до ст.64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні пенсійні органи здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як встановлено судом першої інстанції, у відповідь на запит ГУ ПФ України у Львівській обл. від 24.02.2021р. відповідачем отримано видану Адміністрацією м.Ноябрськ довідку № 44-0/8 встановленої форми про фактичну суму заробітку ОСОБА_1 за період з 01.01.1992р. по 27.10.1997р., який враховується при нарахуванні пенсії (Т.1, а.с.210).

Довідка містить інформацію про здійснення нарахувань до ПФ рф по встановлених тарифах.

Отже, за наведених обставин вказана довідка є належним документом, який підтверджує нарахування заробітної плати позивача за період з 1992 року по 1997 рік та спростовує доводи відповідача про відсутність документального підтвердження нарахування позивачу заробітної плати за вказаний період.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, оскільки рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає висновкам апеляційного суду (зокрема, в частині пільгового обчислення стажу після 01.01.1991р.), тому колегія суддів вважає за можливе усунути вказані недоліки шляхом внесення відповідних змін у резолютивну частину рішення суду першої інстанції.

Такий спосіб не вплине на задоволення заявленого позову в повному обсязі, однак дозволить застосувати сформовану усталену судову практику по такій категорії справ.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (допустив незастосування закону, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2023р. в адміністративній справі № 380/4270/23 змінити шляхом заміни в тексті резолютивної частини рішення суду слів та цифр «по 31.12.1991» на слова та цифри «по 31.12.1990».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 30.11.2023р.