Справа № 620/14487/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/14487/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Чернігівській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.08.2023 №50 про в призначенні пенсії та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки, з 01.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а в зв`язку із досягненням встановленого пенсійним законодавством віку, 01.08.2023 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 28.08.2023 пенсійний орган повідомив про те, що рішенням ГУ ПФУ у м. Києві відмовлено заявникові в переведенні на інший вид пенсії. Проте, позивач не погоджується із такими висновками відповідачів й вважає, що має право на призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058.

У відзивах відповідачі заперечують проти заявлених позовних вимог та просять у їх задоволенні відмовити, оскільки позивачу пенсію за віком призначено 06.06.2018 і таке призначення здійснюється довічно. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №1058 особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Відтак, пенсія за віком на пільгових умовах була призначена на підставі ст. 114 Закону №1058 та використане право вибору пенсійних виплат відповідно до ст. 10 цього Закону.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 06.06.2018 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, яку призначено на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується сторонами та підтверджується листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 28.08.2023 (а.с. 19-20).

01.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з досягненням 60 річного віку, обрахунок якої просив проводити із показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки.

Відповідач 1 листом від 28.08.2023 повідомив про прийняте ГУ ПФУ в м. Києві рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки позивачеві пенсія за віком на пільгових умовах призначена на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» довічно й чинним законодавством не передбачено повторне призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до того ж Закону №1058.

Не погодившись із діями відповідачів, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004.

Статтею 5 Закону №1058 встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058 встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з положеннями статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсій за її вибором.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Так, частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону №1058 встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вже було встановлено, позивачеві було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 06.06.2018 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що із досягненням 60 років набув право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, однак суд зауважує, що в даному випадку позивачеві не було призначено пенсії за іншим законом, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення», його пенсія призначена за Законом №1058 й пенсія, яка призначена позивачеві є пенсією за віком.

Так, із доповненням Закону №1058 розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачив такі пенсії за віком: пільгові, дострокові та зі зменшенням пенсійного віку. Отже, пенсія за віком на пільгових умовах, що призначена на підставі ст. 114 Закону №1058 є свого роду різновидом пенсії за віком для певної категорії громадян.

Позивач, посилаючись на постанову Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а як на таку, що містить правові висновки в аналогічних правовідносинах та є обов`язковою для врахування судом при вирішенні даної справи, вказує на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням згідно із Законом №1058 ОСОБА_1 звертається уперше.

Однак, як встановлено судом й не заперечується сторонами, пенсія ОСОБА_1 призначена 06.06.2018 на підставі саме Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а не можуть бути ревалентними спірним правовідносинам.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 30.11.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб