Справа № 420/21852/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Приморська, 1, с.Кароліно-Бугаз, Білгород-Дністровського, Одеська область, 67844, ) про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо несплати на мою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193556,58 гривень.

зобов`язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193556,58 гривень.

Позивач вказує, що відповідачем не виконано рішення суду по справі №815/6667/17 в частині поновлення на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету а відтак наявні підстави для нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому не визнає позовні вимоги. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області було прийнято рішення №111-VIII від 31.03.2021 р. із урахуванням рішення від 27.10.2020р. № 1 «Про початок повноважень депутатів Кароліно-Бугазької сільської рали Білгород-Дністровського району Одеської області», № 2 «Про визнання ОСОБА_2 таким, що набув повноваження Кароліно-Бугазького сільського голови Білгород-Дністровського району Одеської області», рішення від 27.11.2020p. №11 «Про реорганізацію Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області».

31.03.2021р. Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області на десятій сесії VIII скликання було прийнято рішення №111-VIII Про затвердження передавального акту майна, активів та зобов`язань Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради», відповідно до якого радою було затверджено передавальний акт майна, активів та зобов`язань Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради.

Уповноважені особи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради вчиняли перешкоди в процедурі реорганізації, не передавали жодних документів, печаток, а також рішень виконавчих органів, постійних комісій, про що було складено відповідний акт.

Відповідач зазначає, що моментом припинення як повноважень так і статусу виконавчих органів та депутатів попередньої сільської ради - Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради Одеської області є моментом набуття повноважень новобраним сільським головою та новобраними депутатами Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання - тобто 27.10.200 року.

Також відповідач звертає увагу на той факт, що Постановою №225 від 27.10.2020 року Кароліно-Бугазькою сільською територіальною виборчою комісією Білгород- Дністровського району Одеської області ОСОБА_3 було визнано депутатом Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання, що виключає будь-яке поновлення його на попередній посаді вже неіснуючої ради, вже неіснуючої посади, а відтак питання про будь-яку компенсацію за нібито вимушений прогул не може бути порушене.

Окрім іншого, на посаду виконуючого обов`язки керуючого справами може бути призначена особа зі складу депутатів певної ради (в даному випадку Затоківської селищної ради), а ОСОБА_4 у зв`язку із обранням до нової ради цей статус втратив.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відзив на позовну заяву, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вказаною постановою визнано протиправним та скасовано розпорядження Затоківського селищного голови №68-к від 07 грудня 2017 року «Про припинення повноважень в.о. керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради»; визнано протиправним та скасовано рішення тимчасової дисциплінарної комісії від 13 грудня 2017 року «Про накладання дисциплінарного стягнення на виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради»; визнано протиправним та скасовано розпорядження Затоківського селищного голови №71-к від 13 грудня 2017 року «Про звільнення виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на службі в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету з 15 грудня 2017 року; стягнуто із Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2017 року по 19 червня 2018 року в сумі 58582,50 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 50 копійок) грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів; в задоволенні решти позовних вимог відмолено.

В частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10076,16 грн. вказане рішення допущено до негайного виконання.

Судом у вищевказаній постанові зокрема встановлено, що:

- розпорядженням голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №72-к від 27.08.2018 року на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року по справі №815/6667/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді в.о. керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради позивача поновлено на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики та зазначено приступити до виконання обов`язків з 03.09.2018 року;

- факт поновлення на посаді заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики підтверджено актом від 01.09.2018 року, в якому також зазначено, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року по справі 815/6667/17 повністю виконана;

- Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області рішення суду виконано лише в частині сплати середнього заробітку за період з 15.06.2017 року по 19.06.2018 року;

- поновлено позивача на посаді з 03.09.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, у трудовій книжці позивача, відповідно до розпорядження №72-к від 27.08.2018 року був зроблений запис за №14 від 03.09.2018 року - «...Запис за №13 недійсний. Поновлений на службі в Затоківській селищній раді на посаду т.в.о. заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики».

Відтак, з вищенаведеного вбачається, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області поновила ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики, в той час як постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 поновлено ОСОБА_1 на службі в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету.

Доказів поновлення ОСОБА_1 на службі в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету відповідачем до суду не надано.

При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №420/2701/20, яке набрало законної сили 20.01.2021 року та в якому предметом спору була правомірність дій Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області щодо закінчення виконавчого провадження ВП №56852779 по примусовому виконанню виконавчого листа №815/6667/17 від 01.10.2018 року виданого 05.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом та зобов`язання його відновити вказане провадження, судом встановлено, що позивач не був поновлений на посаді, з якої звільнений, а тому рішення суду не виконано.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, яке набрало законної сили 23.06.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради щодо несплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2018 року по 26 листопада 2020 року включно у сумі 260574,96 гривень. Зобов`язано Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2018 року по 26 листопада 2020 року включно у сумі 260574,96 гривень (двісті шістдесят тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок), з вирахування з вказаної суми належних до сплати податків та зборів. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Також судом встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 року №623-р затверджений перспективний план формування територій громад Одеської області, відповідно до якого Затоківська територіальна громада увійшла до складу Кароліно-Бугазької територіальної громади.

Рішенням №10-VIII другої сесії VIІІ скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.11.2020 року вирішено змінити найменування юридичної особи - Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області () на Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області ().

27.11.2020 року рішенням №11-VIII другої сесії VIII скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області почато процедуру реорганізації Затоківської селищної ради () шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради. У пункті 2 вказаного рішення зазначено, що Кароліно-Бугазіка сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради.

Вважаючи що рішення по справі №815/6667/17 не виконано в частині поновлення на службі в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету з 15 грудня 2017 року, позивач звернувся з даним позовом про стягнення середнього заробітку.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 129-1 Конституції України закріплює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Підпунктом 3 пункту 1 частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Стаття 236 КЗпП України передбачає, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд в постанові від 24.01.2019 року звернув увагу, що обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.04.2021 року у справі № 461/1303/19, від 30.04.2020 року у справі №260/1424/18.

КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/12318/21.

Судом у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №420/2701/20, яке набрало законної сили 20.01.2021 року, встановлено невиконання Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 в частині поновлення ОСОБА_1 в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету.

При цьому, вищевказаною постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 стягнуто із Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2017 року по 19 червня 2018 року в сумі 58582,50 грн.

Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі №420/5220/18, яке набрало законної сили 08.10.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення понесених витрат та моральної шкоди задоволено частково; визнано протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо несплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 червня 2018 року по 02 вересня 2018 року включно у сумі 24838,98 гривень; зобов`язано Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 червня 2018 року по 02 вересня 2018 року включно у сумі 24838,98 грн.; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Кароліно-Бугазської територіальної виборчої комісії Білгород-Дністровського району Одеської області №225 від 27.10.2020 року ОСОБА_1 визнано депутатом Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання.

27.11.2020 року рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області другої сесії VIII скликання №5-VІІІ «Про обрання секретаря Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області» ОСОБА_1 було обрано секретарем Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Таким чином, з 27.11.2020 року приступив до виконання обов`язків секретаря Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Також судом встановлено, що 31.01.2022 року розпорядженням голови Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №04-к позивач звільнений з посади секретаря Кароліно-Бугазької сільської ради.

Судом встановлено, що постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 в частині поновлення ОСОБА_1 в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов`язки керуючого справами виконавчого комітету виконано не було, відповідних доказів до суду не надано. Зазначене не заперечується учасниками процесу.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, «...законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення».

Обов`язок щодо виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року у справі №815/6667/17 виник з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі.

Як зауважив Верховний Суд у справі № 640/19103/19 відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Враховуючи факт невиконання відповідачем судового рішення про поновлення на роботі, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України.

Щодо питання правомірності звільнення позивача та наявності підстав для його поновлення в тій чи іншій установі, або звільнення за п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією/реорганізацією підприємства, установи, організації, не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

В свою чергу суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установу реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

В даному випадку роботодавець не був позбавлений можливості виконати судове рішення шляхом поновлення позивача на рівнозначній посаді в установі, яка є правонаступником.

Згідно положень ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок встановлений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (надалі - Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно із пунктом 3 Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Пунктом 4 Порядку №100 визначені конкретні види виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, а також установлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно із приписами пунктів 5, 8 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно ч.5 п.10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Визначення розміру середньої заробітної плати, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, здійснюється за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Отже, п.5 Порядку №100 передбачає, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року по справі №815/6667/17 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 468,66 грн.

Враховуючи період, за який відповідачем не сплачено позивачу заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2022 року по 31.08.2023 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу за вказаний період становить 193087, 92 грн. (468,66 х 412).

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом:

- визнання протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради щодо несплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193087, 92 грн.;

- зобов`язання Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193087, 92 грн. з вирахування з вказаної суми належних до сплати податків та зборів.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Приморська, 1, с.Кароліно-Бугаз, Білгород-Дністровського, Одеська область, 67844, ) про стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради щодо несплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193087, 92 грн.

Зобов`язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193087, 92 грн. з вирахування з вказаної суми належних до сплати податків та зборів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка