Справа № 440/1217/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 р.Справа № 440/1217/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.08.23 року по справі № 440/1217/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" (надалі - ТОВ "Надежда Ритейл 2017", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2021 №5 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1425955,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Позивач звертав увагу на те, що податковим органом при здійсненні фактичної перевірки АЗС не було проведено жодних вимірювань, обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів на вказаній АЗС, як і не було виявлено жодних відхилень наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку позивача. Для констатації факту реалізації необлікованого товару, на переконання позивача, має бути встановлена розбіжність між даними обліку та фактичними залишками товару на АЗС. Однак, відповідач в ході проведення перевірки зазначеного не зробив, вказаних обставин не довів, що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення у оспорюваній частині.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.06.2021 №5 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 1425955,02 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21389,33 грн (двадцять одна тисяча триста вісімдесят дев`ять гривень тридцять три копійки).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що згідно пунктів 9.1, 9.3 Розділу 9 та пункту 10.1 розділу 10 Інструкції №331/7652, на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Для посилення контролю за кількісним збереженням СВГ під час приймання, відпуску та його зберігання, матеріально відповідальні особи ведуть журнал оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС.

Відповідач зазначає, що шляхом аналізу наданого підприємством журналу оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС встановлено надходження на АЗС №17 з магазином скрапленого газу, що необлікований у відповідному журналі оперативного обліку скрапленого вуглеводневого газу (СВГ) за формою №2-ГС (відсутні записи про надходження скрапленого газу на АЗС) на загальну суму 712977,51грн., що є порушенням ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

За результатами фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 04.06.2021 реєстраційний №9660/20/17/РРО/4Ю22256.

Відповідач стверджує, що відповідно до п. 7 ст. 17 ЗУ №265/95-ВР та ст. 20 ЗУ №265/95-ВР до СГ застосовано штрафну фінансову санкцію відповідно 300x17,00=5100,00 грн. та 712977,51x2=1425955,02 грн. на загальну суму 1431055,02 грн. (рішення від 24.06.2021 №5).

Враховуючи вищевикладене, вважає, що висновки в акті фактичної перевірки стосовно виявлених порушень викладені змістовно, доказово та обґрунтовано, податкове повідомлення - рішення застосовано правомірно.

Крім того, апелянт не погоджується з витратами на правову допомогу та вважає їх безпідставними, необгрунтованими та завищеними.

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що проведеною перевіркою жодного факту реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку не зафіксовано.

Так, позивач наголошує, що на підтвердження належного обліку пального (бензину і дизпалива) та СВГ, реалізованого суб`єктом господарювання ще у 2020 році та на початку 2021 року, представником позивача до суду були надані оборотно-сальдові відомості, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, 2-звіти, змінні звіти за формою 17-НП, акти приймання-передачі.

Крім того, позивач стверджує, що положення пункту 12 частини 3 Закону №265/95-ВР передбачають обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження лише тих товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Однак, у спірному випадку учасниками справи не заперечується, що реалізація СВГ, які надійшли на АЗС № 17, за адресою м. Харківська область, Краснокутський район, с. Чернещина, вул. Дружби, 59-6, та які, на думку контролюючого органу, не були належним чином обліковані суб`єктом господарювання, відбулася ще до проведення фактичної перевірки.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки пальне, обсяги якого зазначені в акті фактичної перевірки, на момент перевірки вже не знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті), суд дійшов вірного висновку, що у позивача взагалі був відсутній обов`язок надавати контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження цих обсягів товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Надежда Ритейл 2017" у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний номер 41022256, з 12.12.2016 перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДПС у Полтавській області /т. 1, а.с. 8-9/.

Позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним (код КВЕД 47.30), зокрема, на АЗС №17, розташованій за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Чернещина, вул. Дружби, 59-б.

26.05.2021 Головним управління ДПС у Харківській області виданий наказ №3939-П, яким визначено провести фактичну перевірку ТОВ "Надежда Ритейл 2017" за місцем фактичного провадження діяльності у господарських об`єктах, зокрема за адресою: вул. Дружби, 59-б, с. Чернещина, смт Краснокутськ, Харківська область (за період діяльності з 04.06.2018 по день закінчення перевірки), з 26.05.2021, тривалістю не більше 10 діб /т. 1, а.с. 181/.

Того ж дня на підставі наказу від 26.05.2021 №3939-П посадовим особам податкового органу видані направлення на перевірку №№ 7102, 7103 /т. 1, а.с. 182, у т.ч. зі звороту/.

28.05.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області у присутності начальника АЗС №17 Бондаренка Валерія Костянтиновича розпочато фактичну перевірку, вручено уповноваженій особі платника податків копії наказу та направлень на перевірку, про що зазначено у бланку направлень /т. 1, а.с. 182, у т.ч. зі звороту/.

Результати перевірки оформлені актом від 04.06.2021 (зареєстрований у податковому органі 07.06.2021 за №9660/20/17/РРО/41022256 /т. 1, а.с. 183-184/, у якому, окрім іншого, відображено факти порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - порушення ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу лише тих товарів, що відображені у такому обліку.

Інформація щодо надходження палива, що не обліковано у встановленому законодавством порядку на АЗС №17, наведена у додатку №1 до акта фактичної перевірки /т. 1, а.с. 187/.

24.06.2021 на підставі зазначеного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №5 про застосування до ТОВ "Надежда Ритейл 2017" на підставі пункту 7 статті 17, статті 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" штрафних (фінансових) санкцій загалом у розмірі 1431055,02 грн, у т.ч., 1425955,02 грн за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" /т. 1, а.с. 179-180/.

Скарга платника податків на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.06.2021 №5 залишена без задоволення рішенням ДПС України від 18.11.2021 №26118/6/99-00-06-03-02-06 /т. 1, а.с. 18-23, 24-26/.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1425955,02 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.06.2021 №5 до ТОВ "Надежда Ритейл 2017" безпідставно застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1425955,02 грн за відсутності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Так, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначений порядок проведення фактичної перевірки у силу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 якої, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Законом України від 17.03.2020 №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (зі змінами, внесеними законами від 30.03.2020 №540-IX, від 13.05.2020 №591-IX, від 14.07.2020 №786-IX) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2 такого змісту: "Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: (...) фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.".

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (надалі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є правомірність податкового повідомлення-рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону №265/95-ВР, що, за твердженням відповідача, полягало у не забезпеченні ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято це рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що за змістом пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід звернути увагу, що Верховний Суд у пунктах 38, 39 постанови від 25.05.2022 у справі №1.380.2019.004011 зазначив, що при проведенні обрахунку штрафної санкції слід відштовхуватися від фактичного обсягу необлікованого товару.

Разом з тим єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП та №17-НП та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Матеріалами справи встановлено, що позивач наголошував на тому, що питання реалізації пального посадовими особами податкового органу у ході проведення фактичної перевірки не досліджувалось. Вказані обставини відповідач не спростував.

Натомість, фактичною перевіркою встановлено, що надходження товарно-матеріальних цінностей (бензин, дизельне пальне та скраплений газ) підтверджено первинними документами (товарно-транспортними та видатковими накладними, актами приймання-передачі) з оформленням акцизних накладних /т. 1, а.с. 29-168, т. 2, а.с. 2-220/.

Крім того, надходження пального (скраплений газ) в обсягах, зазначених у додатку 1 до акта фактичної перевірки /т. 1, а.с. 187/, підтверджено відповідними записами у Журналі оперативного обліку скрапленого вуглеводневого газу, що надійшов на АЗС №17 /т. 3, а.с. 28-46/.

Також, позивач оприбуткував скраплений газ шляхом внесення відомостей про прийняті об`єми палива до РРО, на підтвердження чого до матеріалів справи залучені копії Х-звітів.

Окрім того, про належне оприбуткування пального позивачем також свідчать залучені до матеріалів справи копії змінних звітів АЗС №17.

Так само відповідні відомості позивач відобразив в бухгалтерському обліку шляхом обліку операцій з приймання пального по рахунку 0241 Товари на складі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що позивач довів належними та достовірними доказами факт оприбуткування пального, зазначеного у додатку №1 до акта фактичної перевірки від 04.06.2021.

Однак, податковий орган при здійсненні фактичної перевірки не провів жодних вимірювань, обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів на АЗС, що є необхідною умовою для перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів, як і не виявив жодних відхилень наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку позивача.

Щодо застосування до спірних відносин положень Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, та Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.03.2003 за №331/7652, слід вказати наступне.

У силу пункту 3.1 статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Накази Міністерства палива та енергетики України не належать до жодної із передбаченої статтею 3 Податкового кодексу України категорій нормативних актів, що є складовими податкового законодавства. До того ж, згадані вище Інструкції не були прийняті на підставі та на виконання Податкового кодексу України, як це передбаченого його статтею 3.

За змістом пункту 2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Отже, поняття "облік нафтопродуктів" в розумінні вказаної Інструкції є відмінним від поняття "обліку товарів" у розумінні Закону №265/95-ВР, оскільки Інструкція №281/171/578/155, порушення вимог якої, на думку податкового органу встановлено в ході перевірки, не розроблена на виконання Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 25.05.2022 у справі №1.380.2019.004011.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Штрафна санкція передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР є різновидом фінансової відповідальності платника податку, підставою для застосування якої є вчинення таким платником податкового правопорушення.

У свою чергу правопорушенням є соціально небезпечне або шкідливе, протиправне, винне діяння, яке передбачене чинним законодавством і за нього встановлена юридична відповідальність.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач не довів, що ТОВ "Надежда Ритейл 2017" вчинено порушення вимог пункту 12 частини третьої Закону №265/95-ВР, а саме: не обліковано товарні запаси (газ скраплений) та/або реалізовано товари, облік яких не проведено.

Так, відображені в акті фактичної перевірки від 04.06.2021 доводи податкових інспекторів про те, що позивач не забезпечив облік належним чином газу вуглеводневого скрапленого не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та повністю спростовані наданими позивачем письмовими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, стосовно витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та оскаржуваним рішенням з відповідача судові витрати на правничу допомогу не стягувалися.

Відтак доводи з цієї підстави є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.06.2021 №5 до ТОВ "Надежда Ритейл 2017" безпідставно застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1425955,02 грн. за відсутності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.06.2021 №5 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 1425955,02 грн. необхідно визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ "Надежда Ритейл 2017" підлягають задоволеню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року по справі № 440/1217/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 по справі № 440/1217/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 30.11.2023 року