Справа № 200/5744/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Справа№200/5744/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ), позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (з урахуванням уточнень):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неподанні на розгляд комісії Військової частини НОМЕР_4 документів стосовно ОСОБА_1 , які є підставою для надання статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни у пункт 1.1. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03 лютого 2023 року №34 доповнивши його змістом про неотримання ОСОБА_1 додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та компенсації замість неї.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

16 жовтня 2023 року позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 13 жовтня 2023 року, надав до суду заяву про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано встановлені судом докази по справі.

26 жовтня 2023 представник відповідача заявив клопотання, в якому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії до Військової частини НОМЕР_1 .

30 жовтня 2023 року позивач надав до суду заперечення на клопотання (заяву) представника відповідача від 26 жовтня 2023 року.

30 жовтня 2023 року відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , надав відзив на позовну заяву.

30 жовтня 2023 року судом відмовлено в долученні до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, наданого відповідачем.

31 жовтня 2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду. Долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву та докази по справі, доказ направлення відзиву позивачу, які надано відповідачем.

02 листопада 2023 року позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

02 листопада 2023 року вказану відповідь на позовну заяву судом долучено до матеріалів справи

06 листопада 2023 року відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , надав до суду письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року долучено до матеріалів справи письмові заперечення.

07 листопада 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення по справі, надані позивачем.

07 листопада 2023 року дані додаткові пояснення судом долучено до матеріалів справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались. За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункт 6 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, положення статті 253, частини 3 статті 254 Цивільного кодексу України. Стверджує, що відповідач, внаслідок протиправної бездіяльності у встановлений строк не подав документи щодо позивача про надання останньому статусу учасника бойових дій, що мало своїм наслідком порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема в частині отримання ним пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учасник бойових дій».

Заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджує про відсутність підстав для формування висновку про наявність протиправної бездіяльності Військової часини НОМЕР_1 та наполягає на тому, що нормативно-правовими актами не було встановлено строк на отримання статусу учасника бойових дій, а тому посилання позивача на те, що Урядом встановлено 2 (двох) місячний термін для отримання статусу учасника бойових дій. При цьому, представник Військової частини № НОМЕР_5 посилаючись на пункт 8 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 вказує, що ОСОБА_1 не позбавлений був можливості звернутися до відповідної комісії для отримання статусу учасника бойових дій самостійно. Водночас, представник Військової частини НОМЕР_1 зауважив, що позивач згоду на збір та обробку персональних даних не надавав, а в подальшому був звільнений з Військової частини НОМЕР_1 , що унеможливило підготувати відповідний пакет документів для подання на розгляд комісії. Також представник відповідача наголосив, що позивач вважається учасником бойових дій з 30 серпня 2023 року, а тому право на отримання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виникло саме з 30 серпня 2023 року. Враховуючи вказане, представник Військової частини НОМЕР_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив аналогічні норми права, що і у позовній заяві, та вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 чітко передбачено механізм зобов`язального характеру для подання документів щодо осіб, які мають право отримання статусу учасника бойових дій, а саме: командиром місячний строк та в послідуючому комісії місячний строк, тобто 2 (два) місяці.

При цьому, позивач відмітив, що Уряд надаючи право особам самостійно звертатися до відповідної комісії, передбачає механізм реалізації особами цього права саме у разі не подання командиром документів до комісії. Тобто, реалізація такого права, на переконання позивача, можливе виключно після спливу строку на подання командиром відповідних документів.

Враховуючи наведене, позивач вважає безпідставними доводи представника відповідача, що викладені ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , надав до суду письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, де наголосив на тому, що наказ Міністерства оборони України від 10 листопада 2022 року №369, яким утворено комісії, у тому числі Військова частина НОМЕР_4 , з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій набрав чинності 02 грудня 2022 року. Отже, на переконання представника відповідача, до набрання чинності згадуваного наказу направлення будь-яких документів стосовно позивача було неможливим. При цьому, представник Військової частини НОМЕР_1 повторно зазначив про не подання позивачем згоди на збір та обробку його персональних даних.

На підтримку заявлених вимог та обґрунтувань, позивачем подано додаткові пояснення по справі, в яких останній відмітив, що до набрання чинності наказу від 10 листопада 2022 року №369 діяв наказ Міністерства оборони України від 16 квітня 2020 року №122. Окрім цього, позивач стверджує, що саме відповідач, реалізуючи свої повноваження щодо подання відповідного пакету документів на розгляд комісії мав отримати від ОСОБА_1 згоду на збір та обробку персональних даних.

Описані дії суб`єкта владних повноважень вважає протиправними та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1.8 витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 липня 2022 року №69 підполковника юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульта юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , призначеного на посаду наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 10 липня 2022 року №179, зараховано з 18 липня 2022 року до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 19 липня 2022 року та останній вважається таким, що з 18 липня 2022 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з відповідним посадовим окладом.

Згідно із пунктом 3.1 витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 лютого 2023 року №34 підполковника юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульта юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 27 січня 2023 року №25 на посаду юрисконсульта юридичної служби Військової частини НОМЕР_6 , вважається таким, що здав справи та посаду і вибув до нового місця служби у місто Харків.

З 03 лютого 2023 року позивач виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, з котлового забезпечення 04 лютого 2023 року.

Згідно із довідкою від 02 лютого 2023 року №488 командира Військової частини НОМЕР_7 позивач в період з 05 серпня 2022 року по 03 лютого 2023 року брав безпосередню участь у заходах оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Покровському районі, м. Покровськ та у Харківській області, Борівського району, с. Дружелюбівка.

02 лютого 2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку №491, у відповідності до якої підполковник юстиції ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 18 липня 2022 року по 03 лютого 2023 року.

Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_8 від 30 серпня 2023 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (далі посвідчення).

Згадуване посвідчення видане позивачу Військовою частиною НОМЕР_4 .

Оскільки ОСОБА_1 вважає, що мав право на отримання статусу учасника бойових дій у 2022 році, проте, внаслідок бездіяльності відповідача був позбавлений такого права, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII), статтею 1 якого встановлено, що закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно із статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час* (частина перша статті 5 Закону № 3551-XII).

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Абзацом 2 вказаної норми Закону № 3551-XII передбачено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (далі Порядок №413), який визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв (абзац 10 пункту 4 Порядку №413).

До зазначених документів особи, зазначені в абзаці десятому цього пункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань (абзац 11 пункту 4 Порядку №413).

Пунктом 5 Порядку №413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку;

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Мінветеранів (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Положення про міжвідомчу комісію затверджується Мінветеранів. До складу міжвідомчої комісії включаються фахівці Міноборони, МВС, Мін`юсту, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісу Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС. Також можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.

В силу вимог абзацу 5 пункту 6 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Згідно із абзацами 7-10 пункту 6 Порядку №413 комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, особами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі особи брали участь в антитерористичній операції, та в разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи осіб, які звернулися до міжвідомчої комісії.

Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національна поліція, Національна гвардія, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Адміністрація Держприкордонслужби, Адміністрація Держспецтрансслужби, Офіс Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС інформують щомісяця до 10 числа Мінветеранів про видані посвідчення учасника бойових дій за формою, визначеною в додатку 1 до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (ЗП України, 1994 р., № 9, ст. 218) (за наявності).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували такі військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 Порядку №413 у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Тобто, відлік місячного строку для подання командиром необхідного пакету документів розпочинається з дня участі осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 Порядку №413 у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва.

При цьому, комісії мають вивчити документи, у разі потреби заслухати пояснення осіб, стосовно яких вони подані та у місячний строк з дня надходження документів прийняти рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, а за відсутності підстав повернути такі документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, вказує, що згідно із довідкою від 02 лютого 2023 року №488 командира Військової частини НОМЕР_7 позивач в період з 05 серпня 2022 року по 03 лютого 2023 року брав безпосередню участь у заходах оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Покровському районі, м. Покровськ та у Харківській області, Борівського району, с. Дружелюбівка.

Так, в редакції Закону №3551-XII до 21 березня 2022 року пункт 19 частини першої статті 6 було викладено наступним чином:

«військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів».

У період дії вказаного пункту в зазначеній частині діяв наказ Міністерства оборони України від 16 квітня 2020 року №122 «Про затвердження Положення про Комісії Міністерства оборони України з метою розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни» (далі Положення №122).

Між тим, пунктом 2 статті 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій» від 15 березня 2022 року № 2121-IX (далі Закон №2121-IX, набув чинності 21 березня 2022 року) постановлено внести зміни у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425 із наступними змінами) абзац перший: у пункті 19 частини першої статті 6: доповнити словами «у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».

Звідси слідує, що з 21 березня 2022 року учасниками бойових дій визнаються ті особи, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 року №1193 затверджено Зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, пунктом 5 якої, серед іншого пункт 6 після абзацу четвертого постановлено доповнити новим абзацом такого змісту:

«Особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.».

Дана постанова набула чинності 25 жовтня 2022 року.

Підсумовуючи, з 21 березня 2022 року особи, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України є учасниками бойових дій, а з 25 жовтня 2022 року Порядком №413 внесено зміни до відповідного порядку надання таким особами посвідчення учасника бойових дій та врегульовано підстави для отримання ними статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, наказом Міністерства оборони України від 10 листопада 2022 року №369, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2022 року за №1441/38777 та набув чинності 02 грудня 2022 року затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості (далі Положення №369).

Згідно із пунктами 2, 3 згаданого наказу від 10 листопада 2022 року №369 наказано утворити комісії:

у Міністерстві оборони України - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років;

у Генеральному штабі Збройних Сил України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, військових частинах НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_4 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Схід» та « ОСОБА_2 » - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.

Визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства оборони України від 16 квітня 2020 року № 122 «Про затвердження Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24 квітня 2020 року за № 379/34662.

Звідси слідує, що з 02 грудня 2022 року створено комісії у Генеральному штабі Збройних Сил України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, військових частинах НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_4 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.

Відповідно до пункту 12 Положення №369 на Комісії військових частин НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_4 покладається розгляд питань про визнання учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» осіб із числа військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять (проходили) військову службу в військових частинах НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_4 та військових частинах, їм підпорядкованих.

Суд зауважує, що позивач у позовній заяві просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненаданні на розгляд комісії Військової частини НОМЕР_4 документів стосовно ОСОБА_1 , які є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Між тим, комісія Військової частини НОМЕР_4 створена лише 02 грудня 2022 року, а тому стверджувати про те, що відповідач мав подати пакет документів щодо позивача після 25 жовтня 2022 року до комісії Військової частини НОМЕР_4 є безпідставними.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 , що його посилання на те, що Положенням № НОМЕР_16 фактично реорганізовано комісії, створені на підставі Положення №122 є помилковими, адже Положенням №122 було створено тільки 3 комісії (комісія Міністерства оборони України, комісія Генерального штабу Збройних Сил України, комісія адміністрації ДССТ), у той час коли Положенням №369 безпосередньо утворено нові комісії, серед яких і комісія Військової частини НОМЕР_4 , бездіяльність відповідача щодо неподання документів до якої саме оскаржується позивачем.

З урахуванням предмету та підстав, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд зазначає, що стверджувати про виникнення у відповідача обов`язку щодо подання документів в частині надання ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій з 26 жовтня 2022 року безпосередньо до комісії Військової частини НОМЕР_4 є помилковими, адже до 02 грудня 2022 року така комісія створена не була.

Як наслідок, виходячи із позовних вимог ОСОБА_1 , неможливо сформувати висновок про необхідність застосування відповідачем Положення №122, оскільки в переліку утворених таким положенням комісій комісія Військової частини НОМЕР_4 відсутня.

Іншій спосіб захисту свого порушеного права позивач у позовній заяві не визначає.

В свою чергу, суд враховує, що абзацом 5 пункту 6 Порядку №413 регламентовано, що для надання статусу учасника бойових дій командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Відлік місячного строку для подання командиром необхідного пакету документів розпочинається з дня участі осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 Порядку №413 у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва.

Так, з довідки від 02 лютого 2023 року №488 командира військової частини НОМЕР_7 судом вбачається, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Покровському районі, м. Покровськ та у Харківській області, Борівського району, с. Дружелюбівка.

Дана довідка видана, серед іншого, на підставі бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2022 року №547/дск.

Суд відмічає, що в матеріалах справи відсутнє розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2022 року №547/дск.

Водночас, зважаючи на положення абзацу 5 пункту 6 Порядку №413, у відповідача виник обов`язок щодо подання пакету документів відносно позивача лише у грудні 2022 року та закінчився у січні 2023 року, адже відомості щодо участі позивача у заходах оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України починаючи з 25 жовтня 2022 року до 18 грудня 2022 року матеріали справи не містять.

Таким чином, всі посилання позивача на те, що внаслідок протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 порушено механізм та строки оформлення йому посвідчення учасника бойових дій, чим заподіяно шкоду у вигляді втрати права на пільги за 2022 рік, у тому числі одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за 2022 рік або грошової компенсації замість неї, 75-процентної знижки плати за користування житлом та комунальними послугами з грудня 2022 року, надбавки до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з січня 2023 року (з наступного місяця коли настали підстави) є безпідставними, оскільки матеріалами справи не підтверджено обставин того, що, у разі вчинення відповідачем таких дій ОСОБА_1 мав отримати посвідчення учасника бойових дій в 2022 році.

Суд наголошує, що позивачем помилково трактовано положення абзацу 5 пункту 6 Порядку №413 та не враховано, що відлік строку для подання командирами військових частин документів на розгляд комісії розпочинається не з 25 жовтня 2022 року (дати набрання чинності змін в Порядку №413), а з дня участі осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 Порядку №413 у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва, яким, у даному випадку, враховуючи зміст довідки від 02 лютого 2023 року №488 є 18 грудня 2022 року.

При цьому, при вирішенні спору по суті суд враховує, що положеннями частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 08 вересня 2022 року у справі №9901/276/19 вказано, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі собою строки поза зв`язком з конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не матимуть правового значення, якщо в зобов`язаної особи існували певні об`єктивні обставини, які перешкодили належному виконанню функцій державним органом. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких установлюється цей строк.

В даному випадку, приймаючи до уваги зміст права, за захистом якого позивач звернувся до суду із даним позовом, виходячи із встановлених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Даний висновок суду сформований з урахування відсутності підстав стверджувати про наявність у позивача права на оформлення посвідчення учасника бойових дій у 2022 році, адже місячний строк для подання командиром Військової частини НОМЕР_1 відповідного пакету документів слід обчислювати після настання 18 грудня 2022 року, а не з 26 жовтня 2022 року, як вказує ОСОБА_1 .

Таким чином, фактичне встановлення судом бездіяльності відповідача щодо не подання документів для отримання позивачем посвідчення учасника бойових дій у місячний строк після 18 грудня 2022 року не матиме своїм наслідком відновлення порушеного права ОСОБА_1 , за захистом якого він звернувся, оскільки, за висновком суду порушення відповідачем місячного строку подання документів не мало своїм наслідок порушення права позивача на отримання відповідних пільг у 2022 році.

Частиною другою статті 9 КАС України регламентовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Даний спір розглянутий з урахуванням положень частини другої статті 9 КАС України, тобто в межах позовних вимог заявлених позивачем та враховуючи правове обґрунтування, застосоване ним для їх обґрунтування.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;м 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Інші доводи сторін, суд залишає поза увагою, оскільки останні фактично не впливають на вирішення даного спору по суті.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , відділення «Укрпошта» № НОМЕР_17 , ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 листопада 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна