Справа № 500/1940/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1940/23 пров. № А/857/15691/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Шевчук С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року (суддя Дерех Н.В., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 26.07.2023),

в адміністративній справі №500/1940/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У травні 2023 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 №4.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 09.03.2023 №4. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при його винесенні судом не надано належної оцінки представленим податковим органом доказам, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що позивачем не оскаржувалось встановлене перевіркою порушення. Всі претензії платника зводяться до «процедурних» недоліків оформлення та проведення фактичної перевірки. Судом не враховано, що у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, такий документ не приймається як розрахунковий. На думку контролюючого органу, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивачем відбувалась реалізація підакцизних товарів, маркованих марками акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №296 та перебували в обігу з 01 липня 2015 року та які не містили реквізиту - штрих-код та СЖ-код. ГУ ДПС у Тернопільській області не заперечує щодо права платників податків здійснювати продаж алкогольних напоїв із марками акцизного податку старого зразка. Проте відповідно до наказу Міністерства фінансів України №329 від 08.06.2021 до 01 жовтня 2021 року реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу. Тобто, у платника було більше ніж 1 календарний рік (з 01 жовтня 2021 року по 01.11.2022 початок перевіряємого періоду) на приведення свого програмного забезпечення реєстратора розрахункових операцій до вимог діючого законодавства в частинні відображення такого обов`язкового реквізиту фіскального чеку як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.07.2023 та винести постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності з 14.12.2005. Основний вид діяльності 47.26 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач орендує на праві короткострокового користування, оренди або найму 2 павільйон та 2 магазини, серед яких є магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 22.02.2023 за №278-п «Про проведення фактичної перевірки» відповідно до п.п. 69.2 п.69 підрозділу 10, ст.19-1, ст.20, п.75.1 ст.75, п.п. 80.2.2, 80.2.7, п.80.2 ст.80 ПК України працівниками ГУ ДПС у Тернопільській області проведено 22.02.2023 фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період діяльності відповідно до ст.102 ПК України по дату закінчення перевірки тривалістю не більше 10 діб (а.с. 11).

Посадовими особами ГУ ДПС у Тернопільській області 22.02.2023 перед початком перевірки ОСОБА_1 вручено копію наказу від 22.02.2023 №278-п, пред`явлені службові посвідчення (довідки) та направлення від 22.02.2023 №440/07-04, №441/07-04 та №442/07-04 на проведення фактичної перевірки, що підтверджується підписом ФОП ОСОБА_1 (а.с. 16).

За результатами перевірки складено Акт щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв №1169/19/00/0704/ НОМЕР_1 від 22.02.2023 (далі Акт перевірки), де у розділі 3 Висновки перевірки встановлено порушення: п.1, п.2 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95); Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (а.с. 12).

Один примірник Акта отримала ФОП ОСОБА_1 , що засвідчено підписом позивача. В Акті перевірки зазначено, що зауважень до нього у ФОП ОСОБА_1 немає.

На підставі Акту перевірки №1169/19/00/0704/ НОМЕР_1 від 22.02.2023 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №4 від 09.03.2023, яким, за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зі змінами та доповненнями, на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та п.1 ст.17 Закону України №265/95, застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, в розмірі 18382,30 грн. (а.с. 9).

Суд також встановив, що за наслідком проведення фактичної перевірки магазину «продукти» АДРЕСА_1 , - АДРЕСА_2 посадовою особою ГУ ДПС у Тернопільській області відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол №110/0704 від 22.02.2023 про адміністративне правопорушення п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, господарського харчування та послуг» №265/95/ВР від 06.07.96р., а саме: 18.02.2023 о 17 год. 40хв. за адресою АДРЕСА_1 розрахункову операцію на повну суму покупки проведено через реєстратор розрахункових операцій, зареєстрований, опломбований у встановленому законом порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням розрахункових документів, що не відповідають встановленій формі та змісту розрахункових документів, без надання покупцю розрахункових документів встановленої форми, на повну суму проведеної операції - 18382,30 гривень, за період з 01.11.2022 по 22.02.2023, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 20).

11 квітня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області прийнято постанову у справі №607/3984/23, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в її діях адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП (а.с. 21).

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням від 09.03.2023, позивач звернулася в суд з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, надаючи правову оцінку по суті виявленого в ході перевірки порушення. При цьому суд вважав, що ГУ ДПС у Тернопільській області провела фактичну перевірку господарської діяльності позивача на встановлених законом підставах.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Пунктом 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 86.1 ст.86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства видно, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.

У спірному випадку фактичну перевірку проведено у відповідності до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10, статтею 19-1, статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2, 80.2.7, пункту 80.2 статті 80 ПК України, та як вбачається з матеріалів справи, посадових осіб податкового органу було допущено до проведення перевірок, вручено примірники наказів на проведення перевірок, направлень та пред`явлено службові посвідчення позивачу. Також, позивач ознайомилася з Актом перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв від 22.02.2023, що підтверджується підписом позивача в Акті, зауважень до акта перевірки не було.

Матеріалами справи підтверджено, що у листі Про розгляд адвокатського запиту від 30.03.2023 №5188/6/19-00-07-04-10 ГУ ДПС у Тернопільській області повідомило адвоката позивача, що фактична перевірка проведена на підставі листа ДПС України від 12.12.2022 №16218/7/99-00-07-04-02-07, яким доведено перелік суб`єктів господарювання, що здійснюють розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій без зазначення в розрахункових документах цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР) (а.с. 18, 37).

За вказаного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на отриману від ДПС України інформацію та наведеного у Додатку 1 переліку господарських об`єктів, серед яких є магазин за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Тернопільській області провела фактичну перевірку господарської діяльності позивачки на встановлених законом підставах.

Разом з тим, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції надав правову оцінку встановленому в ході проведеної фактичної перевірки порушенню, при тому, що позивач у позовній заяві не наводила своїх доводів (мотивів) щодо вказаного питання.

Як видно зі змісту адміністративного позову позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.03.2023 №4 обгрунтовувались тим, що: 1) здійснено порушення порядку призначення і проведення перевірки; 2) здійснено подвійне притягнення позивача до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Як визначено ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції вважає, що окружний суд, вирішуючи спірні правовідносини, безпідставно вийшов за межі обґрунтувань позову та предмета доказування.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про подвійне притягнення до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної перевірки позивача складено Акт фактичної перевірки №1169/19/00/0704/ НОМЕР_1 від 22.02.2023, яким встановлено порушення п. 1, 2 ст.3 Закону №265-ВР, Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, а саме: розрахункові операції на повну суму покупи проведені через реєстратор розрахункових операцій (надалі - РРО), зареєстрований, опломбований у встановленому порядку, та переведений у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням розрахункових документів, що не відповідають встановленій фірмі та змісту розрахункових документів, без надання покупцю розрахункових документів встановленої форми, на повну суму проведеної операції. Фіскальні чеки, які були роздруковані на РРО, ф.н. НОМЕР_2 за період з 01.11.2022 по 22.02.2023 на загальну суму 18382,30 грн не відповідають встановленій формі та змісту розрахункових документів визначених п.2 розділу II Положення №13, так як у фіскальних чеках не відображено обов`язкові реквізити, а саме, не відображено марки акцизного податку для алкогольних напоїв на загальну суму 18382,30 грн..

Колегією суддів враховується, що відносно ФОП ОСОБА_1 посадовою особою ГУ ДПС у Тернопільській області 22.02.2023 було також складено протокол №110/0704 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155-1 КУпАП, яким зафіксовано вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, встановленого законом порядку проведення розрахунків, а саме, видача розрахункових документів споживачам не встановленої форми та змісту, а саме: проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій, зареєстрований, опломбований у встановленому законом порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням розрахункових документів, що не відповідають встановленій формі та змісту розрахункових документів, без надання покупцю розрахункових документів встановленої форми, на повну суму проведеної операції, чим порушила п. 1, 2 ст.3 Закону №265-ВР.

Спірним же податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Тернопільській області від 09.03.2023 №4 до позивача ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 18382,30 грн..

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято у зв`язку з виявленням під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 порушення вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Відповідальність за порушення вимог п.1, 2 ст.3 Закону №265-ВР передбачена п.1 ст.17 Закону №265-ВР ( в редакції на час розглядуваних правовідносин), якою визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: - у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Частина перша статті 155-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, що тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отож, позивача ФОП ОСОБА_1 було притягнуто двічі до юридичної відповідальності за одне й те саме порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, тобто за порушення пунктів 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції не врахував, що стаття 61 Конституції України передбачає заборону притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення більше одного разу.

Перше притягнення особи до відповідальності не може визнаватись незаконним з підстав, передбачених статтею 61 Конституції України, у разі повторного притягнення тієї ж особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яке відбулось за часом пізніше.

У пункті 110 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 15.11.2016 у справі А та Б проти Норвегії зазначено: Суд також переконливо підтвердив, що стаття 4 Протоколу №7 не обмежується правом не бути покараним двічі, але поширюється і на право не піддаватися кримінальному обвинуваченню або засудженню двічі. Якби це було не так, то не було б необхідності використовувати слово засуджений, а також слово покараний, оскільки це було би дублюванням. Стаття 4 Протоколу №7 містить три різних гарантії і встановлює, що за одне і те саме правопорушення ніхто не може бути (І) притягнутий до відповідальності, (ІІ) засуджений, і (ІІІ ) покараний.

Апеляційний суд зауважує, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП. Притягнення позивача до юридичної відповідальності за статтею стаття 155-1 КУпАП (порушила) слід пов`язувати саме із складанням відносно неї відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний підхід застосований Верховним Судом під час вирішення справи №807/320/18 і наведений в постанові від 02.08.2022, який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач до позивача застосував заходи впливу за правопорушення, передбачені пунктами 1, 2 ст.3 Закону №265-ВР, шляхом складання відносно ОСОБА_1 протоколу №110/0704 від 22.02.2023 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Отже, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 18382,30 грн за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, відповідач фактично повторно притягнув позивача до відповідальності за одне й те саме порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

За вказаного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №4 від 09.03.2023 про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 18382,30 грн за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, з підстав того, що у розглядуваній ситуації відбулось подвійне притягнення позивача до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Саме на такі підстави позовних вимог і покликалась позивач в адміністративному позові.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді вказаної адміністративної справи та прийняття оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що частково підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги та у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив позовні вимоги, однак навів помилкові обгрунтування для задоволення позовних вимог, тому в рішенні суду першої інстанції слід змінити мотиви (обгрунтування) підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наведених апеляційним судом доводів про те, що спірне ППР від 09.03.3023 являється протиправним і підлягає скасуванню з підстав незаконності притягнення позивача до повторної юридичної відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в адміністративній справі №500/1940/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення змінити в частині мотивів задоволення позову.

У решта частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в адміністративній справі №500/1940/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
С. М. Шевчук