Справа № 360/1305/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1305/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Худякова Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 30 жовтня 2023 року надійшов адміністративний позов адвоката Худякова Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - перший відповідач, ГУПФУ в Луганській області), Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - другий відповідач, ГУПФУ в Донецькій області) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області та скасувати рішення ГУПФУ в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20 та визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Луганській області від 20 жовтня 2023 року № 6284-6352/М-02/8-1200/23 про відмову в поновленні виплати пенсії та виплаті заборгованості по ній з дня припинення її виплати позивачу;

2) зобов`язати ГУПФУ в Луганській області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України за поновленням йому виплати пенсії та виплатою заборгованості по пенсії з дня припинення її виплати, а саме з 01 травня 2023 року.

Рішенням ГУПФУ в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20 і рішенням ГУПФУ в Луганській області від 20 жовтня 2023 року № 6284-6352/М-02/8-1200/23 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії та виплати заборгованості по ній.

Позивач вважає, що рішення відповідач є незаконними і необґрунтованими, оскільки виплата позивачу пенсії має відбуватися без урахування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, тобто відповідачами безпідставно застосовано до позивача таке законодавство та відмовлено в поновленні виплати пенсії.

Вважаючи порушеним право позивача на соціальний захист, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 02 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Луганській області 14 листопада 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року автоматично призупинено (рішення про припинення не приймалось), так як надійшла інформація, відповідно до повідомлення Служби безпеки України, надісланого листом Пенсійного фонду України від 17 квітня 2023 року № 2800-030202-9/20894 (зареєстровано 17 квітня 2023 року за № 498/16), яка потребує уточнення та виникла необхідність в проведенні фізичної ідентифікації ОСОБА_1 . Дата останньої виплати пенсії позивачу - квітень 2023 року, сума 12926,63 грн. Пенсія за період з 01 травня 2023 року по 30 листопада 2023 року не нараховувалась.

ОСОБА_1 06 серпня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про подовження виплати пенсії, яку розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення про відмову в поновленні пенсії.

ОСОБА_1 15 серпня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 06 жовтня 2023 року № 20 про відмову в поновленні пенсії.

Також ОСОБА_1 25 вересня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 28 вересня 2023 року № 20 про відмову в поновленні пенсії.

На адресу ГУПФУ в Луганській області 25 вересня 2023 року надійшло звернення ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року про поновлення виплати пенсії, яке зареєстровано та розглянуто першим відповідачем. Про результати розгляду звернення позивача з урахуванням норм Закону України «Про звернення громадян» ГУПФУ в Луганській області повідомило позивача листом від 20 жовтня 2023 року вих. № 6284-6352/М-02/8-1200/23.

Пенсійне забезпечення осіб, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», згідно з положеннями яких поновлення виплати пенсії відбувається після особистого звернення особи, проходження ідентифікації з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України. Під час прийому заяви про поновлення виплати пенсії спеціалістом територіального органу Пенсійного фонду України проводиться ідентифікація особи пенсіонера. Таким чином, для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами.

У відповіді позивачу від 20 жовтня 2023 року вих. № 6284-6352/М-02/8-1200/23 зазначено, що особам, які проживають на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, і виплату пенсій яким було припинено, зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії може бути відновлена відповідно до абзацу четвертого постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2023 № 806, яка набула чинності 08 серпня 2023 року) за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу.

Поновлення виплати пенсії через представника або засобами телекомунікаційного зв`язку законодавством не передбачено. Надання заяви про поновлення виплати пенсії засобами Вебпорталу, законодавством не передбачено.

Для забезпечення відеоконференцзв`язку засобами смартфону, персонального компьютера, у тому числі ноутбука через загальновідомі месенджер - додатки (Viber, Whats App, Signal, Telegram тощо), або засобами програмного забезпечення для проведення відеоконференції (Skype, Zoom, Google Meet тощо) необхідно в заяві зазначити про обраний спосіб зв`язку, згоду на проведення ідентифікації, номер телефону, номер електронної пошти тощо.

Порядок та умови встановлення особи пенсіонера шляхом відеоконференцзв`язку органами Пенсійного фонду України наразі перебуває на затвердженні в Мінсоцполітики та Мінцифри.

За поновленням виплати пенсії ОСОБА_1 , згідно чинного законодавства, до органів Пенсійного фонду не звертався.

Від ГУПФУ в Донецькій області 23 листопада 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Реалізація прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на пенсійне забезпечення здійснюється з урахуванням актів Кабінету Міністрів України, зокрема: Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі Порядок № 509); постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова № 637); Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365); Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136 (далі Порядок № 136); Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 (далі Тимчасовий порядок № 595); Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.206 № 646 (далі - Порядок № 646).

Зазначені нормативно-правові акти Уряду не конституційними та такими, що не відповідають актам вищої юридичної сили не визнавалася, а отже підстав не враховувати їх при здійсненні пенсійного забезпечення внутрішньо переміщених осіб не має.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

До уповноваженого органу Пенсійного фонду України 17 квітня 2023 року надійшов лист від 17 квітня 2023 року № 2800-030202- 9/20894 стосовно повідомлень Служби безпеки України, за наслідком розгляду якого відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV з 01 травня 2023 року нарахування пенсії ОСОБА_1 автоматично призупинено.

Позивач 15 серпня 2023 року засобами електронного зв`язку (через систему ВЕБ-портал) звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з заявою щодо поновлення виплати пенсії.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України особисто.

Відповідно до абзацу третього пункту 1 Постанови № 637 під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи ПФУ, зокрема, ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Таким чином, оскільки вказана заява не була подана в порядку, передбаченому чинним законодавством (що позбавляло уповноважений орган здійснити низку передбачених чинним законодавством обов`язкових дій при розгляді такого типу заяв), ГУПФУ в Донецькій області прийнято рішення відмовити позивачу в поновлені пенсії у зв`язку з порушенням норм Порядку 22-1.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є пенсіонером, з 22 січня 1999 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області, що підтверджено матеріалами з електронної пенсійної справи позивача, пенсійним посвідченням.

З заяв по суті справи судом встановлено, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року автоматично призупинено (рішення про припинення не приймалось), так як надійшла інформація, відповідно до повідомлення Служби безпеки України, надісланого листом Пенсійного фонду України від 17 квітня 2023 року № 2800-030202-9/20894 (зареєстровано 17 квітня 2023 року за № 498/16), яка потребує уточнення та виникла необхідність в проведенні фізичної ідентифікації ОСОБА_1 . Дата останньої виплати пенсії позивачу - квітень 2023 року, сума 12926,63 грн. Пенсія за період з 01 травня 2023 року по 30 листопада 2023 року не нараховувалась.

З матеріалів електронної пенсійної справи позивача судом встановлено нижченаведені обставини.

ОСОБА_1 06 серпня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про подовження виплати пенсії, яку розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення від 09 серпня 2023 року про відмову в поновленні пенсії, мотивоване тим, що для поновлення виплати пенсії відповідно до п.1.1 Порядку № 22-1 необхідно особисто звернутися безпосередньо до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії з документами, що посвідчують особу (паспорт, ідентифікаційний код) та за бажанням особи одержувати пенсію через установу банку - заяви на проведення виплати пенсії через банківський рахунок. Враховуючи вищевикладене, проводити поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 згідно поданої заяви немає підстав.

ОСОБА_1 15 серпня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 06 жовтня 2023 року № 20 про відмову в поновленні пенсії, мотивоване тим, що згідно з пунктом 1.1 постанови від 07.07.2014 № 13-1 Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» заява про поновлення виплати пенсій подається до територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Оскільки заяву подано на веб-портал, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Також ОСОБА_1 25 вересня 2023 року звернувся на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 28 вересня 2023 року № 20 про відмову в поновленні пенсії, мотивоване тим, що згідно з пунктом 1.1 постанови від 07.07.2014 № 13-1 Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» заява про поновлення виплати пенсій подається до територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Оскільки заяву подано на веб-портал, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав.

З листа ГУПФУ в Луганській області від 20 жовтня 2023 року вих. № 6284-6352/М-02/8-1200/23 судом встановлено, що позивач на електронну пошту Пенсійного фонду України подав звернення щодо отримання відповіді на заяву від 15 серпня 2023 року № 1968. У листі повідомлено про необхідність подання заяви про поновлення виплати пенсії особисто до територіального органу Пенсійного фонду України. Також вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, виплату якої відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV призупинено з 01 травня 2023 року у зв`язку з отриманням від правоохоронних органів інформації, яка потребує фізичної ідентифікації особи. За наданою засобами вебпорталу заявою від 15 серпня 2023 року № 1968 про поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку розглянуто за принципом екстериторіальності, рішенням ГУПФУ в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20 (на заміну рішення про опрацювання заяви) ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, оскільки надання заяви про поновлення виплати пенсії засобами вебпорталу законодавством не передбачено.

Водночас повідомлено, що особам, які проживають на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російсько Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, і виплату пенсій яким було припинено, зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії може бути відновлена відповідно до абзацу 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2023 № 806, яка набула чинності 08.08.2023) за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу. Для забезпечення відеоконференцзв`язку засобами смартфону, персонального компьютера, у тому числі ноутбука через загальновідомі месенджер - додатки (Viber, Whats App, Signal, Telegram тощо), або засобами програмного забезпечення для проведення відеоконференції (Skype, Zoom, Google Meet тощо) необхідно в заяві зазначити про обраний спосіб зв`язку, згоду на проведення ідентифікації, номер телефону, номер електронної пошти тощо. Порядок та умови встановлення особи пенсіонера шляхом відеоконференцзв`язку органами Пенсійного фонду України наразі перебуває на затвердженні в Мінсоцполітики та Мінцифри.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3721-XII «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як вже вище вказано, припинення з 01 травня 2023 року нарахування та виплати пенсії позивачу відбулося у зв`язку з отриманням Пенсійним фондом України від Служби безпеки України інформації, яку надіслано, зокрема до ГУПФУ в Луганській області листом Пенсійного фонду України від 17 квітня 2023 року № 2800-030202-9/20894.

Підставою припинення нарахування та виплати пенсії відповідач зазначив «у зв`язку з отриманням інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи пенсіонера».

Проте в частині першій статті 49 Закону № 1058-IV не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії, як «отримання інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи пенсіонера». Не передбачено таких підстав й будь-яким іншим законом України.

Суд вважає безпідставними посилання відповідачів на постанови Кабінету Міністрів України, якими реалізована права зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на пенсійне забезпечення, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою та відповідачами не надано суду жодних доказів протилежного.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідачів на постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлено інші підстави для виплати пенсії, не визначені в частині першій статті 49 Закону № 1058-IV, оскільки єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом «закон» це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

У свою чергу, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Отже, право особи на отримання пенсії (у тому числі за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, не можуть застосовуватись.

Відповідно, встановлення постановами Кабінету Міністрів України інших підстав для припинення виплати пенсії, відмінних від визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, не є іншим випадком припинення виплати пенсії, передбаченим законом, у розумінні пункту 5 частини першої статті 49 цього Закону.

Також судом встановлено, що ГУПФУ в Луганській області рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 01 травня 2023 року не приймалося. Разом з цим можливість припинення територіальними органами Пенсійного фонду виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення чинним законодавством не передбачена.

В судовому порядку адміністративний суд має здійснити перевірку правомірності припинення виплати пенсії позивачу шляхом дослідження відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду із наданням правової оцінки тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому суб`єкт владних повноважень повідомляє суду для доведення правомірності («виправдання») своєї поведінки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення з 01 травня 2023 року виплати позивачу раніше призначеної пенсії за віком здійснено територіальним органом Пенсійного фонду України не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV.

Оскільки судом встановлено, що припинення з 01 травня 2023 року виплати позивачу раніше призначеної пенсії за віком здійснено територіальним органом Пенсійного фонду України за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, або підстав, передбачених іншим законом, та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що такі дії ГУПФУ в Луганській області є протиправними.

Оскільки позивач, починаючи з 01 травня 2023 року, не отримує пенсію з вини ГУПФУ в Луганській області, то суми пенсії, невиплачені позивачу з вини першого відповідача, мають бути виплачені ОСОБА_1 за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При розгляді цієї справи суд також враховує висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, пов`язаних зі зверненням до адміністративного суду пенсіонерів, що проживають на території проведення антитерористичної операції, яким територіальними органами Пенсійного фонду України припинено нарахування і виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав, виключний перелік яких наведений у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV, викладені у рішенні Верховного Суду від 03 травня 2018 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 805/402/18 (зразкова справа про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі (№№ рішень в ЄДРСР 73869341, 76945461 відповідно), постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 688/1196/17 (№ рішення в ЄДРСР 75047424) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 638/2208/17 (№ рішення в ЄДРСР 76906153).

За встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що припинивши позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком без прийняття рішення та за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, або підстав, передбачених іншим законом, відповідач вчинив протиправні дії.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання поновлення пенсії є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1 (в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал або засоби Порталу Дія) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац другий пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу третього пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1 у разі подання заяви засобами ОСОБА_2 та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами ОСОБА_2 відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (пункт 1.2 розділу I Порядку № 22-1).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 1.8 розділу I Порядку 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами ОСОБА_2 заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

За приписами абзацу сьомого пункту 1.8 розділу I Порядку 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що заява про поновлення пенсії, як і заява про призначення пенсії можуть подаватися заявниками до територіального органу Пенсійного фонду України через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою від 15 серпня 2023 року про поновлення виплати пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України, подання якої неможливе без використання електронного підпису.

Вказані обставини свідчать, що позивачем особисто та у належний спосіб подано заяву про поновлення виплати пенсії.

Відповідно судом встановлено, що рішення ГУПФУ в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20, яким позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Наразі відсутній чіткий механізм відновлення виплати пенсій особам, які знаходяться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом України з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося не з вини позивача, а знаходячись в окупації й так є постраждалою від дій агресора.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які знаходяться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, виключно з метою особистого звернення до пенсійного органу є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу Рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 щодо неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, а також наражає на небезпеку при проходженні окупаційних блок постів та кордонів.

В умовах воєнного стану ще більш очевидною стає невідповідність надмірного формалізму при застосуванні відповідачем норм Порядку № 22-1 принципу верховенства права, за яким людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, стає в умовах воєнного стану.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

При розгляді даної адміністративної справи судом встановлено, що порушення права позивача на отримання раніше призначеної йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 першим допущено ГУПФУ в Луганській області внаслідок припинення виплати пенсії з 01 травня 2023 року з підстав та у спосіб, що не визначені статтею 49 Закону № 1058-IV, та продовжено ГУПФУ в Донецькій області через прийняття рішення від 06 жовтня 2023 року № 20 про відмову в поновленні виплати пенсії.

Саме тому, з метою захисту права позивача на отримання раніше призначеної йому пенсії за віком від порушень з боку органів Пенсійного фонду України, відновлення становища, яке існувало до цих порушень, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправними дії ГУПФУ в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії;

зобов`язати ГУПФУ в Луганській області поновити ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а також виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати, починаючи з 01 травня 2023 року, на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки зі змісту Закону № 1058-ІV та самого визначення поняття пенсія випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2013 року, від 05 листопада 2013 року у справах № 21-53а13 та № 21-293а13 відповідно та Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2018 року, від 24 квітня 2018 року у справах № 820/5621/15 та № 167/592/17 відповідно (№№ рішень в ЄДРСР 30443158, 35794465,73335414, 73604844 відповідно).

Таким чином, нарахування та виплата пенсії позивачу має здійснюватися постійно до виникнення підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, та прийняття рішення про припинення виплати пенсії територіальним органом Пенсійного фонду України або судом, або до іншого законодавчого регулювання порядку та строків нарахування пенсій.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню з виходом за їх межі та обранням судом належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір в розмірі 1085,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 28 вересня 2023 року.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

Відтак, позивач за подання даної позовної заяви мав сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 858,88 грн (858,88 грн (1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023) х коефіцієнт 0,8) (за позовні вимоги немайнового характеру).

Вказане свідчить, що позивачем сплачений судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 226,12 грн.

З огляду на те, що судом встановлено порушення ГУПФУ в Луганській області конституційного права позивача на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій саме ГУПФУ в Луганській області, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області.

Одночасно суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Худякова Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 жовтня 2023 року № 20 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а також виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати, починаючи з 01 травня 2023 року, на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова