Справа № 601/2139/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 601/2139/23 пров. № А/857/17784/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С.П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року у справі № 601/2139/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м.Шумськ
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїХарлан М.В.
дата складання повного тексту рішення14 вересня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року у справі № 601/2139/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №822503 від 03 серпня 2023 року.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що 03 серпня 2023 року о 16 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 СТОП, проїхав не зупинившись та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки страховий поліс. Враховуючи, що законна вимога інспектора поліції виконана не була, поліцейським було прийнято рішення про складення відносно позивача оскаржуваної постанови. Вказує, що зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушенням ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП, що підтверджується наявними відеозаписами з портативної боді-камери працівника поліції, на якій зафіксовані обставини вчиненого позивачем правопорушення, а також зафіксовано факт не пред`явлення ним на вимогу поліцейського чинного страхового поліса про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, а зокрема відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений, шляхом надіслання телефонограми за вказаним ним номером у позовній заяві.

Сторони в судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи та долучений в якості доказу відеозапис не підтверджують факту порушення позивачем правил дорожнього руху, а зокрема дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), а як наслідок винесена відповідачем постанова щодо порушення позивачем ч.1 ст. 122 КАС України є протиправною.

Стосовно ж порушення позивачем п.2.1.ПДР, відповідальність за порушення якої передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, то суд встановив, що доказів, які б доводили, що позивач порушив правила дорожнього руху в судовому засіданні не здобуто, оскільки з відеозапису наданого представником відповідача, зафіксовано автомобіль позивача, який перебуває на узбіччі дороги в нерухомому стані, а отже, в даному випадку не виникло обставин за яких працівник поліції повинен був здійснити контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому дії працівника поліції є безпідставними, що тягне за собою незаконність оскаржуваної постанови в цілому.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03 серпня 2023 року серії БАД № 822503, складеної поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Ковальчуком Р.І., вбачається, що 03 серпня 2023 року о 16:45 год. на автодорозі М 19 239 км. + 200 м. Кременець-Дубно, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21121, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 СТОП, проїхав не зупинившись та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 8.1 та п. 2.1 ґ ПДР України.

Позивача визнано винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Також суд встановив, що станом на 03 серпня 2023 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в страховій компанії «Еталон» за полісом АР № 3900000, який на дату складання спірної постанови був діючим. За вказаним полісом забезпечено транспортний засіб марки ВАЗ 21121, д.н.з. ВАЗ 21121, д.н.з НОМЕР_1 .

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, які стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, колегією суддів ураховано, що за даними відомостей, відображених у оскаржуваній постанові позивач 03 серпня 2023 року о 16:45 год. на автодорозі М 19 239 км. + 200 м. Кременець-Дубно, керуючи автомобілем ВАЗ 21121, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 СТОП та проїхав не зупинившись.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. за №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. за № 1306.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», інформує про заборону проїзду без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою (№ 111 від 11.02.2013).

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції на DVD-R диску, колегією суддів встановлено, що вказаний відеозапис не містить факту порушення позивачем 03 серпня 2023 року під час керування транспортним засобом ВАЗ 21121 дорожнього знаку 2.2 СТОП, а зокрема проїзду без зупинки перед вищевказаним знаком.

Звертаючись з апеляційної скаргою відповідач не привів жодних інших доказів, які підтверджували викладені у оскаржуваній постанові обставини щодо порушення позивачем дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Як наслідок, відповідач в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України та ст. 251 КУпАП не довів факту вчинення обумовленого порушення позивачем та відповідно не довів правомірності прийнятої ним постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Дослідивши доводи апеляційної скарги які стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, колегією суддів установлено, що за даними відомостей, відображених у оскаржуваній постанові позивач 03 серпня 2023 року о 16:45 год. на автодорозі М 19 239 км. + 200 м. Кременець-Дубно, не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Пунктом 2.1 ґ ПДР України установлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п.2.4«а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положенням ч. 1 ст.126 КУпАП забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно зі ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У свою чергу, ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, в тому рахунку, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відтак, ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає обов`язок щодо перевірки та контролю обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак ст.21 цього ж Закону чітко передбачає випадки, коли така перевірка здійснюється.

Абзацом 2 ч. 2 ст.16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, обов`язок водія показати страховий поліс, виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватися відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав , а саме відповідно до п. 21.2 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, Законом України визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати страховий поліс. У будь-яких інших випадках, вимога працівника міліції пред`явити для перевірки страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незаконна.

Натомість, відповідач не довів належними доказами наявності правових підстав для здійснення перевірки страхового полісу у позивача.

Окрім того, дослідивши, наявний у справі відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на DVD-R диску, колегією суддів установлено, що позивачем на вимогу поліцейського не було пред`явлено страховий поліс про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також за результатами дослідження вказаного відеозапису, колегією суддів установлено, що працівниками поліції здійснювався розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності виключно за ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, наявний у справі відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, зафіксований на DVD-R диску (який долучений до матеріалів справи) не містить відомостей щодо розгляд працівниками поліції адміністративної справи з приводу правопорушення позивачем п. 2.1 ґ ПДР України та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у встановленому розділом ІV КУпАП України порядку.

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що працівниками поліції не забезпечено належного розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому дії працівника поліції в частині винесення постанови про притягнення позивача за ч.1 ст.126 КУпАП є протиправними, що тягне за собою незаконність оскаржуваної постанови у вказаній частині також.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року у справі № 601/2139/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 30 листопада 2023 року