Справа № 420/2274/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2274/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

06.02.2023 року адвокат Шаповалов Олексій Юрійович, діючий в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін ДПСУ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, у якому з урахуванням нової редакції позову від 07 лютого 2023 р. просить:

- визнати протиправно бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 добових витрат за період перебування у відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові витрати за період перебування у відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року в сумі 32 700 грн. 00 коп.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначає, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 360-ОС від 07.09.2022 р. позивача виключено зі списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та звільнено з військової служби. При цьому, під час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні на підставі бойового розпорядження № 144 від 20.04.2022 р., наказу за № 94-ВВ від 20.04.2022 р., наказу за № 199-ВВ від 08.08.2022 р., посвідчення про відрядження № 312 від 20.04.2022 р. позивач у період з 20.04.2022 по 06.08.2022 р. перебував у відрядженні н.п. Дачне (35БРПМ). Оскільки кошти на відрядження не видавались, у день прибуття з відрядження позивач здав авансовий Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за №86 від 08.08.2022 р. Позивач вказує, що в порушення вимог абз. 2 п. 6 Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 р. № 841, відповідач не затвердив авансовий звіт та не перевірив правильність його виконання, що в свою чергу призвело до невиплати позивачу добових витрат за період перебування у відрядженні в розмірі 32 700 грн. Відтак, в порушення пунктів 292- 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 відповідач у день звільнення з військової служби не розрахувався з позивачем за добові в сумі 32 700,00 грн. згідно вказаного Авансового звіту. Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач з метою захисту своїх прав, звернувся до суду з даним позовом.

26.10.2023 відповідачем надано до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволені позовної заяви, оскільки у період правового режиму воєнного стану харчування військовослужбовців здійснюється в обов`язковому порядку за рахунок держави згідно до підпункту р пункту 1 примітки до Норми № 1 - загальновійськова норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426 та Норми № 1 для діючих угрупувань військ (сил), Норми № 2 для тилу діючих угрупувань військ (сил) Норм харчування № 824-010. Оскільки полковник ОСОБА_1 був відряджений до НОМЕР_2 ОБрМП (військова частина НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) на підставі Бойового розпорядження від 20.04.2022 року № 144 та посвідчення про відрядження від 20.04.2022 року № 312 у відповідності до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 20 квітня 2022 року № 94-ВВ Про особовий склад, то за період перебування у відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року він перебував на продовольчому забезпеченні в НОМЕР_2 ОБрМП (військовій частині НОМЕР_3 ) та відповідно харчувався за рахунок держави. З огляду на вказане, виплата добових в такому випадку не передбачена чинним законодавством, а тому правових підстав для затвердження авансового звіту в НОМЕР_1 прикордонного загону не було.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 17.07.2023 р. зупинено провадження у справі до отримання від відповідача витребуваних доказів, а саме наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, наказу про перебування у відрядженні за період з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року, наказу про звільнення позивача з військової служби; та затвердженого звіту № 86 від 08.02.2022 р. або письмових пояснень щодо підстав його не затвердження.

Ухвалою суду від 14.08.2023 р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року внесені виправлення в ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 р., та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 р., щодо дати Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 86 від 08.08.2022 р..

Ухвалою суду від 15.08.2023 року зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України надати до суду належним чином засвідчену копію затвердженого Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 08.08.2022 р. за № 86 або письмові пояснення щодо підстав його не затвердження.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 надати суду належним чином засвідчені копії доказів щодо харчування ОСОБА_1 під час перебування його у відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року, а зобов`язано ОСОБА_1 надати суду належні та допустимі докази або письмові пояснення щодо спростування факту його харчування під час відрядження; зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін ДПСУ надати до суду надати до суду належні та допустимі докази на підтвердження факту харчування позивача під час відрядження до НОМЕР_2 ОБрМП (військова частина НОМЕР_3 ).

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Щодо клопотання представника позивача про притягнення до дисціплінарної відповідальності відповідача за не виконання ухвал суду від 10.02.2023 р. 17.07.2023 ., 15.08.2023 р. шляхом накладення штрафу, то відповідно до статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штраф у випадках, передбачених цією статтею. А відтак накладання штрафу є правом суду, а тому не може вирішуватись за клопотання сторони.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 у період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, що підтверджується витягами з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України « Про особовий склад» № 31-ос від 31.01.2021 року, наказу начальника НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України « Про особовий склад» № 360-ос від 07.09.2022 року ( а.с. 71-72).

20.04.2022 року наказом начальника НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України за № 94-ВВ Про особовий склад (службові переміщення) полковника ОСОБА_1 відряджено у службове відрядження до н.п. Дачне (35БРПМ) з метою взаємодії та координації дій підрозділів НОМЕР_1 прикордонного загону, які перебувають в підпорядкуванні ЗСУ з 20 квітня 2022 р. Підстава - бойове розпорядження № 144 від 20.04.2022 р., посвідчення про відрядження № 312 від 20.04.2022 р. ( а.с. 70)

08.08.2022 р. наказом начальника НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України за № 199-ВВ Про особовий склад (службові переміщення) вважати полковника ОСОБА_1 таким, що прибув зі службового відрядження з н. АДРЕСА_2 ), з 06.08.2022 р. (а.с.16, 69).

Згідно посвідчення про відрядження № 312 від 20.04.2022 р. ОСОБА_1 у період з 20.04.2022 р. по 06.08.2022 р. перебував у відрядженні у АДРЕСА_2 ) (а.с.6).

11.08.2022 року позивачем був підписаний Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 08.08.2022 р. за № 86, згідно якого добові за період з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року складають суму 32 700 грн. 00 коп. (а.с.22-23).

Вважаючи протиправною бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати добових за період перебування у відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон 2011-XII), яким передбачено, зокрема

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. ( абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону 2011-XII)

- порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України. (абзац 3 пункту 4 статті 9 Закону 2011-XII)

- продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. ( абзац 1 пункту 1 статті 9-1 Закону 2011-XII)

- за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. ( абзац 3 пункту 1 статті 9-1 Закону 2011-XII)

- при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ( пункт 6 статті 14 Закону 2011-XII)

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), яким передбачено, зокрема

- військовослужбовці можуть бути направлені у службові відрядження самостійно або у складі підрозділу (команди) з метою: виконання обов`язків військової служби у складі органів Держприкордонслужби, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України, забезпечення їх здійснення ( абзац 14 пункту 153 Положення № 1115/2009);

- військовослужбовці направляються у службові відрядження за рішенням їх прямих начальників - від начальника органу Держприкордонслужби, в якому вони проходять службу, і вище, про що видається наказ. ( абзац 19 пункту 153 Положення № 1115/2009);

- військовослужбовцям, які направляються у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження. ( абзац 1 пункту 154 Положення № 1115/2009);

- особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець. ( пункт 293 Положення № 1115/2009).

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2012 р. за № 582 затверджено Інструкцію про службові відрядження військовослужбовців Державної прикордонної служби України в межах України та за кордон (далі - Інструкція № 582), якою передбачено

- службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням начальника органу Державної прикордонної служби України (далі - орган Держприкордонслужби) на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби. ( пункт 1.1 розділу І Інструкції № 582)

- орган Держприкордонслужби, що відряджає військовослужбовця, зобов`язаний забезпечити його коштами. Аванс відрядженому військовослужбовцю може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток. ( пункт 1.2 розділу І Інструкції № 582)

- після повернення з відрядження до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем прибуття до місця постійної служби, військовослужбовець зобов`язаний подати звіт про використання коштів, виданих йому на відрядження. ( пункт 1.7 розділу І Інструкції № 582)

- про направлення військовослужбовців у відрядження видається наказ начальника органу Держприкордонслужби із зазначенням: пункту призначення, найменування органу Держприкордонслужби або назви організації чи установи, куди відряджено військовослужбовця, строку та мети відрядження. Відповідно до завдань, визначених наказом, на військовослужбовця оформляється посвідчення про відрядження. Орган Держприкордонслужби, що відряджає військовослужбовця, здійснює реєстрацію особи, яка вибуває у відрядження, у журналі реєстрації відряджень. ( пункт 2.2. розділу ІІ Інструкції № 582)

- строк службового відрядження в межах України не може перевищувати 30 календарних днів. ( абзац 1 пункту 2.3. розділу ІІ Інструкції № 582)

- військовослужбовцям, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2.3 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України. ( пункту 2.4. розділу ІІ Інструкції № 582)

- військовослужбовцям, які за період перепідготовки (підвищення кваліфікації) або під час виконання службових завдань з охорони державного кордону відповідно до законодавства мають право на харчування за рахунок держави, добові не виплачуються. ( абзац 1 пункту 2.9. розділу ІІ Інструкції № 582)

VI. Оцінка суду.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що військовослужбовцям, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні, виплачуються добові в порядку і розмірах, встановлюваних чинним законодавством.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації строк якого було продовжено та який діє по сьогодні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/202 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно положень Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, основними обов`язками якої зокрема є припинення будь-яких спроб незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; припинення у взаємодії з відповідними правоохоронними органами збройних конфліктів та інших провокацій на державному кордоні України; участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Враховуючи встановлені судом обставини та обґрунтованість позовних вимог спірним питанням у даній справі є право позивача на отримання добових під час службового відрядження відповідно до Інструкції № 582.

При цьому, не є предметом спору факт відрядження позивача у період з 20.04.2022 р. по 06.08.2022 р. до 35 ОБрМП (Військова частина НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) на підставі бойового розпорядження від 20.04.2022 р. № 144, наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 20 квітня 2022 року № 94-ВВ Про особовий склад (службові переміщення) та витягом з Наказу від 08.08.2022 р. за №199-ВВ Про особовий склад (службові переміщення), посвідчення про відрядження від 20.04.2022 року № 312.

За позицією відповідача, викладеною у листі від 21.08.2023 року Про надання інформації по справі № 420/2274/23 та відзиві на позов, то у період правового режиму воєнного стану харчування військовослужбовців здійснюється в обов`язковому порядку за рахунок держави згідно до підпункту р 1 примітки до Норми № 1 загальновійськові норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426. Відтак, відповідач вважає, що виплата добових в такому випадку не передбачена чинним законодавством.

Крім того, на виконання ухвали суду від 30.10.2023 року військовою частина НОМЕР_3 , до якої був відряджений позивач, надано витяги із наказу командира військової частина НОМЕР_3 « По стройовій частині» від 20.04.2022 р. за № 95 та із наказу командира військової частина НОМЕР_3 « По стройовій частині» від 06.080.2022 р. за № 203, якими визнано прибуття полковника ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації 20.04.2022 та його вибуття з пункту постійної дислокації 06.08.2022 р. ( а.с. 138).

При цьому, командування військової частини НОМЕР_4 повідомило та підтвердило, що у період перебування у службовому відрядженні з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року полковник ОСОБА_1 , харчувався та перебував на трьох разовому котловому забезпеченні за морською нормою у військовій частині НОМЕР_3 , що відповідає підпункту "р" пункту 1 примітки до норми № 1 Загальновійськова" постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (зі змінами). При цьому, зазначив, що відповідно до п. 1.1 наказу Міністерства оборони від 09.12.2002 № 402 Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час (зі змінами) військовослужбовці, які прибули у військову частину в відрядження, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження. ( а.с. 131-132)

Так, згідно з підпунктом «р ». пункту 1 Примітки до Норма № 1 «загальновійськова» Норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426, за цією нормою за рахунок держави харчуванням забезпечуються військовослужбовці, особи рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій, проведення антитерористичної операції, а також військовослужбовці, які залучені до здійснення заходів із правового режиму воєнного стану, приведення органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ, організацій у найвищий ступінь бойової готовності.

Як зазначалось вище, позивач був відряджений до Військової частини НОМЕР_4 на підставі бойового розпорядження від 20.04.2022 р. № 144, що свідчить про службове відрядження з метою виконання обов`язків військової служби у складі органів Держприкордонслужби, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України, забезпечення їх здійснення.(абзац 14 пункту 153 Положення № 1115/2009).

При цьому, абзацом 1 пункту 2.9. Інструкції № 582 зазначено, що військовослужбовцям, які під час виконання службових завдань з охорони державного кордону відповідно до законодавства мають право на харчування за рахунок держави, добові не виплачуються.

Отже, з моменту вибуття позивача у відрядження до Військової частини НОМЕР_3 і до моменту його прибуття з відрядження у відповідача відсутній обов`язок нарахування та виплати позивачу добових за період з 20.04.2022 року по 06.08.2022 року.

З огляду на вищевказане, суд вважає помилковою позицію представника позивача щодо обов`язку відповідача нарахувати та виплатити добові незалежно від перебування на котловому забезпеченні.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до Інструкції № 582 Звіт про використання коштів, виданих на відрядження, військовослужбовець подає після повернення з відрядження у разі забезпечення його коштами.

Оскільки відповідач не забезпечував позивача коштами на відрядження, відповідно у нього відсутній обов`язок затверджувати складений позивачем Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 08.08.2022 р. за № 86 на суму добових 32 700,00 грн.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем надано докази правомірності оскаржуваної бездіяльності, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

У разі відмови у задоволені позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (вул. Левітана, буд. 113, м. Одеса, 65121, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.