Справа № 380/24652/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 рокусправа № 380/24652/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України по недорахуванню до загального трудового стажу батькові ОСОБА_1 , починаючи з 05.05.2018, період роботи на шахті, (під час заслання) відповідно з 06.04.1951 по 01.08.1958;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, перерахувати пенсію батькові ОСОБА_1 з 05.05.2018, врахувавши стаж роботи на шахті під час заслання, в період з 06.04.1951 по 01.08.1958.

Ухвалою судді від 25.10.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у відмові виконання рішення суду по проведенню перерахунку та підвищення пенсії у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05.05.2018 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2022, у справі №380/4491/22, по проведенню перерахунку пенсії з 05.05.2018, батькові ОСОБА_1 , як особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком, провести відповідні виплати; встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, відповідно до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства та отримує пенсію по втраті годувальника (50% пенсії матері та 50% пенсії батька, які вони мали на час смерті). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі № 380/4491/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 05.05.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_2 як особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком та провести перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із зарахуванням часу перебування у засланні за період з 21.10.1947 по 20.02.1960 до стажу роботи у потрійному розмірі. Позивач стверджує, що відповідачем не зараховано в потрійному розмірі стаж роботи його батька на шахті в період з 06.04.1951 по 01.08.1958. З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії його батька, яка, відповідно, впливає на розмір його власної пенсії. Проте, відповідач у здійсненні вказаного перерахунку відмовив, мотивуючи це тим, що стаж роботи годувальника ОСОБА_2 у засланні з 21.10.1947 по 20.02.1960 зараховано у потрійному розмірі.

Ухвалою суду від 20.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.11.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому останній проти позову заперечив повністю. Вважає, що пенсійне забезпечення позивачу нараховується та виплачується у відповідності до чинного законодавства. Вказує, що час перебування годувальника ОСОБА_2 з 21.10.1947 по 20.02.1960 у засланні в тому числі і період роботи з 06.04.1951 по 01.08.1958, зараховано до стажу роботи у потрійному розмірі. З урахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач 27.11.2023 подав до суду відповідь на відзив.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Позивач є громадянином України та перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію у разі втрати годувальника як інвалід ІІІ групи з дитинства.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 24.04.1971 батьками позивача є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки №4/5-247000-Л від 13.07.1993 батько позивача ОСОБА_2 (1932 р.н.) 21.10.1947 за рішенням особливої наради при МДБ СРСР виселений із села Більче (Меденицького) Миколаївського району Львівської області на спецпоселення з конфіскацією майна в Пермську область, з якого звільнений 20.02.1960.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №380/4491/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку підвищення пенсії ОСОБА_2 у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком та у проведенні перерахунку стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 05.05.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_2 як особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком та провести перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із зарахуванням часу перебування у засланні за період з 21.10.1947 по 20.02.1960 до стажу роботи у потрійному розмірі.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про зарахування періоду роботи на шахті з 06.04.1951 по 01.08.1958 його померлого батька відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" у потрійному розмірі.

Відповідач листом від 14.07.2023 №18690-18688/Л-52/8-1300/23 повідомив, що відповідно до ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 годувальнику ОСОБА_2 , як особі, необґрунтовано репресованій і згодом реабілітованій час відбування покарання в місцях позбавлення волі та засланні з 21.10.1947 по 20.02.1960 зараховано до стажу у потрійному розмірі.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, відповідач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон № 1058 є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення. Закон № 1058 розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Абзацом 7 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 передбачено, що виключно цим Законом

Абзацом 7 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Відповідно до ч. З ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених Законом № 1058, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом № 1788.

Статтею 36 Закону № 1058 передбачено, що пенсія по втраті годувальника призначається, зокрема дітям померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Частиною 1 статті 37 вказаного Закону України передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається у розмірі: на одного працездатного члена сім`ї 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається у розмірах, визначених частиною 1 вказаної статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника залежить від того, який розмір пенсії за віком нарахованої годувальнику, з якого обчислюють розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника. А це, своєю чергою, залежить від того, який заробіток і страховий стаж мав годувальник.

Суд встановив, що позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства та з 2011 року отримує пенсію по втраті годувальника (50% пенсії матері та 50% пенсії батька, які вони мали на час смерті). А відтак, перерахунок пенсії батька позивача безпосередньо вплине на розмір пенсії позивача.

Відповідно до статті 58 Закону 1788, громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Статтями 1-1 та 1-3 Закону України від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" (далі - Закон 962) визначено терміни «репресована особа» та «потерпілі від репресії».

Зокрема, відповідно до ст. 1-1 Закону 962 репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 05.05.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_2 як особі, яка зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком та провести перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 із зарахуванням часу перебування у засланні за період з 21.10.1947 по 20.02.1960 до стажу роботи у потрійному розмірі.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , час перебування годувальника ОСОБА_2 з 21.10.1947 по 20.02.1960 у засланні, зараховано до стажу роботи у потрійному розмірі, про що свідчить копія індивідуального перерахунку, копія якого міститься в матеріалах справи.

Страховий стаж за період з 21.10.1947 по 20.02.1960 з урахуванням кратності становить 37 років.

Внаслідок проведеного перерахунку стажу годувальника, збільшено розмір пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 05.05.2018.

Станом на 01.03.2023 розмір пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , обчислений відповідно до ст. 37 Закону становить 8351,38 грн.

Отже, суд висновує, що час перебування годувальника ОСОБА_2 з 21.10.1947 по 20.02.1960 у засланні в тому числі і період роботи з 06.04.1951 по 01.08.1958, зараховано до стажу роботи у потрійному розмірі.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Також суд не надає оцінки доводам позивача, викладеним у заяві про уточнення позовних вимог, про необхідність зарахування періоду роботи на шахті з 06.04.1951 по 01.08.1958 його померлого батька у вказаних позивачем розмірах, з огляду на те, що позивач з такими вимогами до відповідача не звертався. При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Відтак оцінка вказаним доводами позивача може бути надана лише після розгляду відповідного питання відповідачем.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10,Львів,79016, ) про визнання протиправними дій відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна