Справа № 140/23476/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/23476/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство ВІК СОЛЮШЕН звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення №2551/6/03-20-04-08-06 від 01.03.2023 року про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2022 рік (реєстраційний № від 27.02.2023 року).

Визнання звітної податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2022 рік, подану Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН, такою, що подана у день її фактичного отримання Головним управлінням ДПС у Волинській області, а саме, 27 лютого 2023 року.

Скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2023 року, прийняте Головним управлінням ДПС у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП ВІК СОЛЮШЕН, у відповідності до вимог чинного законодавства подано в електронному вигляді податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2022 рік та отримано першу і другу квитанції про прийняття декларації. Проте, листом від 01.03.2023 року за номером 2551/6/03-20-04-08-06 ГУ ДПС України у Волинській області повідомило позивача про те, що податкову декларацію з податку на прибуток підприємств Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік не прийнято, як податкову звітність, оскільки порушено вимоги п.48.3 ст.48 ПК України, при цьому не зазначаючи підстави відмови у прийнятті декларації.

Позивач вважає, вказану відмову відповідача такою, що не відповідає вимогам ПК України та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Мінфіна України №557 від 06.06.2017, оскільки процедура реєстрації податкових документів у базі даних податкових органів має загалом два етапи: перший етан - подання (направлення) платником податку електронного документа, який фіксується першою квитанцією; другий етап - приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді, який фіксується другою квитанцією. Враховуючи, що позивач отримав першу і другу квитанції про прийняття спірної декларації, що є доказом відсутності підстав у податкового органу для її неприйняття в момент її перевірки.

Крім того, позивач вказує, що оскаржувана відмова відповідача у прийняті спірної податкової декларації стала підставою для висновку акту камеральної перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 про встановлення Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН порушення п.48.3 ст.48 ПКУ, зокрема: не відображено за допомогою позначки + наявність поданих до податкової декларацій з податку на прибуток підприємств додатків форм фінансової звітності, а також не зазначено згідно якого положення сформовано фінансову звітність. На підставі акту перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2023, яким до позивача застосовано штрафні санкції за неподання податкової звітності з податку на прибуток підприємств в сумі 340,00 грн.

На думку позивача, контролюючий орган, приймаючи оскаржувані рішення про відмову у прийняті декларації та застосування штрафної санкції в сумі 340,00 грн. за її не подання помилково тлумачить норми ПК України, зловживає своїми правами і не виконує обов`язки, передбачені вищезазначеними нормами ПК України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.09.2023 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає доводи позивача викладені у позовній заяві необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. Згідно з висновками акту камеральної перевірки встановлено порушення Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН п.48.3 ст.48 ПК України, зокрема: не відображено за допомогою позначки + наявність поданих до податкової декларацій з податку на прибуток підприємств додатків форм фінансової звітності, а також не зазначено згідно якого положення сформовано фінансову звітність, за НП(С)БО або МСФЗ. Одночасно з цим, позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2022 рік з порушенням вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, зокрема, платником не подано додаток Р1 до податкової декларації з податку на прибуток.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до п.48.7 ст.48 ПК України податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2022 рік не вважається податковою звітністю, про що було повідомлено позивача.

Крім того, зазначає, що сам факт прийняття декларації є лише встановленням фактичної дати отримання декларації податковим органом, для визначення своєчасності подання податкової звітності, а також дати від якої слід відраховувати строки для вручення письмового повідомлення про відмову у прийнятті декларації, що свідчить про дотримання відповідачем вказаних вимог ПК України.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши їх зміст, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2023 року Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН засобами електронного зв`язку подало до ДПС України податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2022 рік.

27.02.2023 позивач отримав квитанцію №1, в якій вказано, що результатом обробки є "Документ доставлено до Державної фіскальної служби України. Документ збережено на центральному рівні. Через певний час подбайте про прийом квитанції №2 щодо результатів перевірки та прийняття / неприйняття Вашого електронного документу".

Також, 27.02.2023 позивач отримав квитанцію №2, в якій вказано, що результатом обробки є "Документ доставлено до код контролюючого органу 318 ГУ ДПС у Волинській області, прийнято пакет, реєстраційний номер ".

Листом від 01.03.2023 року №2551/6/03-20-04-08-06 ГУ ДПС України у Волинській області повідомило позивача про те, що податкову декларацію з податку на прибуток підприємств Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік не прийнято, як податкову звітність, оскільки порушено вимоги п.48.3 ст.48 ПК України.

29.03.2023 ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання податкової звітності платником податку на прибуток Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН за результатами якої складено акт перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 яким встановлено порушення, а саме: не подання декларації з податку на прибуток підприємств за 2022 рік, чим порушено п.п.49.18.3 п.49.18 ст.49 48 ПК України.

Вважаючи висновки акту перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 такими, що не відповідають дійсності ПП ВІК СОЛЮШЕН подано заперечення до акту перевірки № 20/04/23 від 20.04.2023.

Проте, відповідачем за результатами розгляду заперечень листом від 02.05.2023 №7259/6/03-20-04-08-06 від 02.05.2023 повідомлено, що Комісією прийнято рішення залишити в силі висновки акту камеральної перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 щодо порушення граничних термінів подання податкової звітності з податку на прибуток підприємств за 2022 рік.

На підставі акту камеральної перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356, ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08 травня 2023 року, яким до ПП ВІК СОЛЮШЕН застосовано штрафні санкції за неподання податкової звітності з податку на прибуток підприємств в сумі 340,00 грн.

Позивач оскаржував податкове повідомлення-рішення № від 08 травня 2023 року в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України, яку рішення про результати розгляду скарги від 12.07.2023 №18897/6/99-00-06-03-01-06 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 08 травня 2023 року без змін.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДПС у Волинській області, оформленого листом від 01.03.2023 року №2551/6/03-20-04-08-06 про відмову у прийнятті податкової звітності, а також з податковим повідомленням-рішення № від 08 травня 2023 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, які предметом розгляду у даній справі, врегульовані Податковим Кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 року №557, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за №959/30827 про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами (далі - Порядок №557).

Підпунктом 6.1.3 пункту 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.49.2 ст.49 цього Кодексу платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Перелік обов`язкових реквізитів податкової декларації визначено п.48.3 ст.48 ПК України. Так, податкова декларація повинна містити обов`язкові реквізити, до яких, серед інших, зокрема, віднесено дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) ( абз.10 п.48.3 ст.48 ПК України).

У відповідності до приписів п.49.3 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами (далі - Порядок №557).

Пунктом 2 розділу ІІ "Загальні вимоги щодо електронного документообігу" Порядку №557 передбачено, що автор (юридична особа, самозайнята особа, фізична особа, податковий агент, контролюючий орган, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, що створили електронний документ) створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього ЕЦП підписувача (підписувачів), електронної печатки (за наявності), як передбачено для аналогічного документа в паперовому вигляді.

Згідно п.3 розділу ІІ Порядку №557 після накладання ЕЦП автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

Пунктами 5-7 розділу ІІ Порядку №557 передбачено, що у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України Про електронні довірчі послуги;

перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку;

перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Відповідно дог п.8 розділу ІІ Порядку №557 перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Згідно п.9 розділу ІІ Порядку №557 нее пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

На другу квитанцію накладається печатка відповідного контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник другої квитанції зберігається в контролюючому органі (п.10 розділу ІІ Порядку №557).

Відповідно до п.49.8 ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із:

1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України;

2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

Водночас, Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Наведені правові норми підтверджують висновок про те, що прийняття декларації, оформленої з дотриманням положень ПК України, є обов`язком податкового органу, на обліку якого перебуває платник податків. Водночас, в разі не заповнення в звітності обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, платнику податків надсилається із зазначенням причин повідомлення та квитанція про неприйняття податкових документів в електронному вигляді.

У межах розгляду даних правовідносин, судом встановлено, що податкова декларація з податку на прибуток Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік не прийнято, як податкову звітність, оскільки порушено вимоги п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: не відображено за допомогою позначки + наявність поданих до податкової декларацій з податку на прибуток підприємств додатків форм фінансової звітності, а також не зазначено згідно якого положення сформовано фінансову звітність, за НП(С)БО або МСФЗ.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач отримав від контролюючого органу квитанцію №1 та квитанцію №2, які відповідно до вищевказаних приписів Порядку №557 є результатом автоматизованої перевірки електронного документа, в тому числі на перевірку наявності обов`язкових реквізитів, та рішенням про прийняття такої податкової звітності.

Таким чином, відповідач, надіславши Приватному підприємству ВІК СОЛЮШЕН квитанцію №1 та квитанцію №2, тим самим підтвердив прийняття контролюючим органом податкової звітності, зокрема, декларації з податку на прибуток за 2022 рік.

За приписами пункту 49.13 ст.49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що, відповідач неправомірно не визнав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік такою, що є податковою звітністю та за відсутності законних підстав прийняв рішення, оформлене листом №2551/6/03-20-04-08-06 від 01.03.2023 про відмову у прийнятті такої податкової звітності, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є визнання вказаної податкової декларації Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік поданою датою її фактичного отримання, тобто 27.02.2023.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2023, прийнятого Головним управлінням ДПС у Волинській області, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом на підставі висновку акту камеральної перевірки від 29.03.2023 №4274/03-20-04-08/44186356 щодо неподання Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік, внаслідок чого згідно з п.п.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України, пп.120.1 ст.120 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340, 00 грн за неподання податкової звітності.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки судовим розглядом встановлено протиправність дій відповідача у неприйнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємств Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за 2022 рік від 27.02.2023 та визнано її такою, що подана 27.02.2023, тому висновок контролюючого органу викладений в акті камеральної перевірки про несвоєчасне неподання підприємством позивача вказаної податкової звітності є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2023 про застосування до Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН штрафних санкцій на підставі п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів на підтвердження правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у сумі 5368,00 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: копії договору про надання правової допомоги від 15.05.2023 №15/05-23, укладеного між Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН та адвокатським об`єднанням БОНА ФІДЕ, детальний опис робіт.

Представник Головного управління ДПС у Волинській області не погоджується із доводами, що викладені у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі, просив відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що вартість послуг на правничу допомогу є неспівмірною, а сума витрат є необґрунтованою.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, вважає, що з огляду на зміст наданих послуг, кількість затраченого адвокатом часу, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.

Звертаючись до суду, позивач також сплатив судовий збір у сумі 5368,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.08.2023 №3503.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області необхідно стягнути судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн та 5368,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області, оформлене листом №2551/6/03-20-04-08-06 від 01.03.2023 про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2022 рік (реєстраційний № від 27.02.2023 року).

Визнати податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2022 рік, подану Приватним підприємством ВІК СОЛЮШЕН, такою, що подана у день її фактичного отримання Головним управлінням ДПС у Волинській області, а саме, 27 лютого 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області № від 08.05.2023.

Стягнути на користь Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство ВІК СОЛЮШЕН (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 76А, код ЄДРОПУ 44186356).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока