Справа № 380/25144/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

28 листопада 2023 рокусправа № 380/25144/23
м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження питання про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить суд:

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 01.02.2020 по 20.11.2020 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020рік, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.02.2020 по 20.11.2020 грошової допомоги на оздоровлення за 2020рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020рік, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 30.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Також, відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку позивачем для звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України. 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352, яким внесено ряд змін до діючого законодавства про працю. Частина перша та друга ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті; із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Разом з тим, відповідач переконаний, що після введення строків звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати, застосуванню у спірних правовідносинах підлягає спеціальний строк, передбачений ст.122 КАС України. Оскільки позивача виключено зі списків особової частини та усіх видів забезпечення 20.11.2020, а до суду він звернувся 26.10.2023, тобто з пропуском встановленого ст.122 КАС України місячного строку, представник відповідача просить залишити позов без розгляду.

Ухвалою від 20.11.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, а саме: надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, де зазначив, що , відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби 20.11.2020) право позивача на звернення до суду із цим позовом не було обмежене будь-яким строком, строки звернення з позовом до суду у даній категорії спорів не є пропущеними. Також зазначає, що позивач відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом наказом начальника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 19.05.2022 № 73-ос призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду на посаду головного сержанта - командира відділення зенітного ракетного взводу (копія витягу з наказу від 19.05.2022 № 73-ос. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки організаційно є складовою Збройних Сил України та залучений до здійснення заходів правового режиму воєнного стану. З початку введення воєнного стану підрозділи Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки переведені до режиму цілодобового казарменого положення. Особовий склад підрозділів здійснює виконання заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, охорони та оборони об`єктів оборонного і спеціального призначення тощо. Залучення військовослужбовців до виконання завдань в умовах воєнного часу (у тому числі під час відрядження в межах території України) унеможливив вільний вихід особового складу за її межі для вирішення особистих питань. Зазначені обставини унеможливили своєчасно скористатися правом на правову допомогу, у тому числі за захистом своїх порушених прав до адміністративного суду. Таким чином просить врахувати надані пояснення, визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до адміністративного суду.

Суд, перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, зважає на таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 указаної статті Кодексу).

За приписами ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2023 у справі №620/1201/23, а саме: « 41. …Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України».

Між тим, суд ураховує, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383) на території України карантин установлений з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 380/14039/22.

Спір у цій справі стосується невиплати позивачеві всіх сум, що належали йому при звільненні, а тому застосуванню підлягають положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Так, позивачем заявлені позовні вимоги про виплату грошового забезпечення з 01.02.2020 по 20.11.2020 грошової допомоги на оздоровлення за 2020рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020рік, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Тобто, до спірних правовідносин в цьому випадку підлягають застосування положення статті 233 КЗпП України в редакції, що діє з 19.07.2022, які визначають трьохмісячний строк звернення до суду.

Згідно з витягом з наказу від 20.11.2020 № 240 позивача, звільнено та виключено зі списків особового складу частини з 20.11.2020.

В даному випадку позивач звернувся до суду 26.10.2023, тобто з пропуском трьохмісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого трудовим законодавством.

Більше того, навіть якщо відраховувати визначений в ст. 233 КЗпП України трьохмісячний строк звернення до суду з часу завершення карантину (30.06.2023) то такий строк все одно вважається пропущеним позивачем.

Ті доводи, які викладені в поданому позивачем клопотанні про поновлення строку звернення до суду, жодним чином не спростовують викладені судом висновки.

Позивачем не вказано жодного аргументу щодо поважності причин пропущення строку на звернення до суду, який би був пов`язаний саме із фактичними та непероборними обставинами, що дійсно перешкоджали позивачу своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Позивач зазначає, що його призвано на військову службу по мобілізації, однак жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду через цю обставину позивач суду не надав, як і не навів поважних причин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Суд наголошує, що позивач на момент проведення із ним відповідних розрахунків був обізнаний із тим, що за спірний період він не отримував грошове забезпечення на оздоровлення за 2020рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020рік, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Тобто свідомо розумів чи принаймні припускав про порушення своїх прав.

Суд враховує, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Проте, таких обставин та доказів позивач суду не надав.

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас не звернення до суду з позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до іншої практики ЄСПЛ (справи «Пелевін проти України», № 24402/02, рішення від 20 травня 2010 року, п. 27; «Наталія Михайленко проти України», № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд зазначає, що, незважаючи на залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з доказами на його підтвердження, позивач у поданому клопотанні не навів поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах встановленого законом строку, а доводи, на які він посилається помилковими та безпідставними.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі зазначеного та зважаючи на відсутність поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення цієї ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Лунь З.І.