Справа № 560/17486/23
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати для призначення пенсії періодів роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 в колгоспі імені Леніна с. Вишнівчик з 1988 по 1993.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 в колгоспі імені Леніна с. Вишнівчик з 1988 по 1993 з дати призначення пенсії 04.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому неправомірно відмовлено у врахуванні до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Леніна з 1988 по 1993 рік, оскільки записи про періоди роботи в колгоспі внесено з порушенням Інструкції, а саме: інформація про виконання встановленого річного мінімуму за кожний рік не завірена підписом відповідальної особи, не зазначено документи на підставі яких внесено записи. Позивач вважає відмову протиправною та просить суд позов задовольнити.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача вказав, що згідно наявних документів страховий стаж роботи позивача становить 38 років 01 місяць 23 дні. Підстави щодо врахування періоду роботи в колгоспі ім. Леніна с.Вишнівчик за 1988 по 1993 роки згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 відсутні, оскільки записи про періоди роботи в колгоспі внесено з порушенням Інструкції, а саме: інформація про виконання встановленого річного мінімуму за кожний рік не завірена підписом відповідальної особи, не зазначено документи на підставі яких внесено записи. Крім того, також відсутні підстави для зарахування періодів роботи в колгоспі ім. Леніна в 1988-1991 роках згідно архівної довідки від 08.05.2023 №175 04-03, виданої Чемеровецьким трудовим архівом, оскільки в первинних документах значиться ОСОБА_2 ( ім`я вказано не вірно та по батькові не зазначено). У зв`язку з відсутністю у позивача підтверджуючих документів, відповідач вважає, що правомірно відмовив позивачу врахувати при призначенні пенсії періоди роботи за 1988 по 1993 роки згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 .

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 29.09.2023 суд відкрив провадження в даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 04.07.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

21.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо врахування до страхового стажу періоду роботи з 1988 по 1993 рік в колгоспі ім. Леніна.

Страховий стаж згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку складає 38 років 1 місяць 23 дні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 06.09.2023 №11984-11275/П-03/8-2200/23 позивачу повідомило про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1988 по 1993 роках згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки записи про періоди роботи в колгоспі внесено з порушенням Інструкції, а саме: інформація про виконання встановленого річного мінімуму за кожний рік не завірена підписом відповідальної особи, не зазначено документи на підставі яких внесено записи. Крім того, також відсутні підстави для зарахування періодів роботи в колгоспі ім. Леніна в 1988-1991 роках згідно архівної довідки від 08.05.2023 №175 04-03, виданої Чемеровецьким трудовим архівом, оскільки в первинних документах значиться ОСОБА_2 ( ім`я вказано не вірно та по батькові не зазначено).

Вважаючи протиправною відмову у зарахуванні до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик з 1988 по 1993, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Обчислення трудового стажу проводиться відповідно до норм Закону України від 05.11.1991 №1788 "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637).

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції),

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Суд встановив, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.01.1985, позивач працював в колгоспі ім. Леніна, с. Вишнівчик:

- у 1988 - 176 людиноднів із 250 встановлених (Поважна причина пр.1 від 15.02.1991);

- у 1989 - 322 людинодні із 250 встановлених;

- у 1990 - 305 людиноднів із 250 встановлених;

- у 1991 - 298 людиноднів із 250 встановлених;

- у 1992 - 299 людиноднів із 250 встановлених;

- у 1993 - 202 людинодні із 250 встановлених;

В матеріалах справи міститься архівна довідка від 08.05.2023 №175 04-036, видана Чемеровецьким трудовим архівом, в якій міститься інформація про відпрацьовані позивачем вихододні за 1988, 1989 та 1991 роки. Довідка видана на підставі Книги обліку розрахунків по оплаті праці. Крім того, в довідці зазначено, що в Книгах обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспника за 1990, 1992-1993 роки колгоспу ім. Леніна с. Вишнівчик ОСОБА_1 не значиться.

Як встановив суд, позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу з тих підстав, що записи про періоди роботи в колгоспі внесено з порушенням Інструкції, а саме: інформація про виконання встановленого річного мінімуму за кожний рік в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.01.1985 не завірена підписом відповідальної особи, не зазначено документи на підставі яких внесено записи.

Дослідивши вказану копію трудової книжки, суд відмічає, що з неї чітко вбачаються періоди роботи в 1988-1993 роках в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик і ці дані є беззаперечними та достовірними.

Тому суд дійшов висновку, що позивач в 1988-1993 роках працював в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.01.1985.

Отже, трудова книжка, а також архівні довідки містять відомості про трудову участь позивача за спірний період, а саме встановлений мінімум людиноднів, кількість відпрацьованих людиноднів.

Суд вважає твердження відповідача безпідставними, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає, що позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки колгоспника не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, у постановах від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, 20.02.2020 у справі № 607/14316/16-а, №171/1900/16-а, від 27.04.2020 у справі №648/1613/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі вищевказаних документів, трудовий стаж роботи позивача в 1988-1993 роках в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи та підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу.

З огляду на зазначене, відповідач безпідставно не взяв до уваги зазначені документи позивача та жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірних періодів роботи позивача при розгляді його заяви про призначення пенсії.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне періоди роботи позивача в 1988-1993 роках в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик зарахувати до страхового стажу для обчислення пенсії.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсійного віку ОСОБА_1 досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з заявою про призначення пенсії звернувся 04.07.2023, в зв`язку з чим у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія має бути призначена йому, починаючи з 04.07.2023.

Разом з тим, суд зазначає, що право позивача на отримання належних особі пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які існували на час звернення із первинною заявою та викликали сумнів у пенсійного органу, а тому таке право підлягає поновленню з моменту його виникнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.04.2019 у справі №172/730/17.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у відповідності до частини 2 статті 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 1988 до 1993 в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.01.1985 в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик з 1976 по 2004 з дати призначення пенсії 17.05.2019, відтак вважає такі дії протиправними.

Разом з тим, суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.01.1985 в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик з 1988 по 1993 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 1988 по 1993 в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з дорахуванням стажу роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.01.1985 в колгоспі ім. Леніна с. Вишнівчик з 1988 по 1993, з дати призначення пенсії - 04.07.2023, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 листопада 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.В. Матущак