Справа № 420/21052/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не створення нової довідки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 27.02.2017 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та не направлення нової довідки до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України створити нову довідку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 27.02.2017 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та направити нову довідку до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №63-ос від 27.02.2017 року підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, посилаючись на положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, зазначив, що він не згодний з розрахунком індексації, оскільки вважає, що при розрахунку індексації грошового забезпечення відповідач повинен врахувати базовий місяць січень 2008 року, оскільки оклади військовослужбовців підвищувались з січня 2008 року відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 року.

06.03.2023 року представник позивача звернувся із заявою про опрацювання нової довідки індексації грошового забезпечення позивачу з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року, використовуючи базовий місяць індексації січень 2008 року та направити її до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України (як до органу охорони кордону, з якого було звільнено позивача з військової служби).

Вказана заява отримана відповідачем 16.03.2023 року. Станом на час подання позову відповідь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України не надійшла, довідка індексації грошового забезпечення позивачу з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року не створена.

Вважаючи протиправними вказані дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.08.2023 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 11.09.2023 року заяву ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків задоволено. Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що механізм нарахування та виплати індексації у поточному році за попередні роки Порядком № 1078 не передбачений. У зв`язку з чим, індексація грошового забезпечення за спірний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, і законних підстав для вчинення таких дій у відповідача не має.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Херсон №03-ос від 02.04.2014 року «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 наказано вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків начальника відділу організації повсякденної діяльності з 1.04.2014 року.

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Херсон №413-ос від 02.09.2015 року «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення для подальшого проходження служби до НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з 02.09.2015 року.

Наказом начальника Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Маріуполь №171-ос від 03.09.2015 року «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 , який прибув з НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління, зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 03.09.2015 року.

Наказом начальника Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Маріуполь №295-ос від 08.09.2016 року «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення для подальшого проходження служби до Південного регіонального управління (1 категорії).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України м. Одеса «По особовому складу» №390-о/с від 19.06.2016 року підполковника ОСОБА_1 наказано вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника групи чергових відділу управління службою штабу з 14.09.2016 року.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (1 категорії) Південного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України м. Одеса «По особовому складу» №63-о/с від 27.02.2017 року підполковника ОСОБА_1 , начальника групи чергових відділу управління службою штабу, виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення з 27.02.2017 року.

06.03.2023 року представник позивача звернувся із заявою про опрацювання нової довідки індексації грошового забезпечення позивачу з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року, використовуючи базовий місяць індексації січень 2008 року та направити її до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України (як до органу охорони кордону, з якого було звільнено позивача з військової служби).

Вказана заява отримана відповідачем 16.03.2023 року. Станом на час подання позову відповідь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України не надійшла, довідка індексації грошового забезпечення позивачу з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року не створена.

Не погоджуючись з протиправними діями НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не створення нової довідки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та не направлення нової довідки до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ)

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).

Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Крім того, судом з наданих відповідачем особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2017 роки встановлено, що позивачу не нараховувалася індексація грошового забезпечення.

Верховним Судом з урахуванням того, що питання застосування норм права щодо визначення «базового місяця» для розрахунку індексації грошового забезпечення, має значення для формування єдиної правозастосовної практики відкрив касаційне провадження по декльком справам, зокрема, №400/103/21, №380/7071/21, №600/524/21-а, №120/2399/21-а, а правові висновки щодо застосування базового місяця січень 2008 року розрахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців до 28.02.2018 року викладені також в інших постановах Верховного Суду ( справи №420/3593/20, № 400/4491/20, № 420/5976/20, №400/1118/21, № 580/3335/21, №420/5976/20).

Верховний Суд в постанові від 19.05.2022 року по справі №400/103/21 зазначив, що відповідно висновку суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, з урахуванням п. 5 Порядку N 1078 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто, січня 2008 року, виходячи з наступного.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином, відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з п.10-2 Порядку №1078 (в редакції, яка застосовується з 01.12.2015 року) для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

З огляду на наведене суд встановив, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових, в даному випадку окладу), є базовим при проведенні індексації. Дана норма стосується також і новоприйнятих військовослужбовців, що передбачено п.10-2 Порядку №1078.

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 (далі - постанова №1294), яка набрала чинності 01.01.2008 року, та якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Постанова №1294 діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018 року.

Тобто з 01.12.2015 року базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові по справі №400/1118/21 від 26.01.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки доказів підвищення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду відповідач не надав, тому при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, базовим місяцем повинен бути січень 2008 року.

Судом встановлено, що представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виготовити довідку індексації грошового забезпечення позивача з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року, із застосуванням базового місяця 2008 року та направити її до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України, однак станом на час подання позову та розгляду справи відповідачем не надано відповідь на зазначене звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо не створення довідки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 27.02.2017 року, оскільки відповідачем не створено довідку індексації грошового забезпечення позивача з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року та не було вчинено дій щодо відмови або виготовлення довідки з іншим базовим місяцем.

Крім того, щодо дискреційних повноважень стосовно визначення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення, суд на підставі до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в наступних постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 20.04.2022 року у справі №420/3593/20 та від 31.05.2022 року у справі №400/4491/20 вказував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення за період з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача створити нову довідку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 27.02.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року необхідно відмовити з огляду на їх передчасність. У спірних правовідносинах відповідачем ще не виготовлено довідку про розмір грошового забезпечення позивача, тому задоволення позову у вказаній частині буде свідчити про вирішення спору на майбутнє, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України створити нову довідку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 27.02.2017 року, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Вимога про направлення довідки до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України не підлягає задоволенню, оскільки ані Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.91 № 1282-XII, ані Порядком проведення індексації грошових доходів населення № 1078 не передбачено обов`язку відповідача направляти таку довідку.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості самостійно подати оновлену довідку після її виготовлення до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача, наведені у відзиві щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Відповідач не врахував, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення позивача, право на стягнення якого на час спірних відносин не було обмежено строком позовної давності.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником надано договір №09/23 від 29.01.2023 року про надання юридичних послуг, додаткову угоду №1 до договору №9/23 від 29.01.2023 року від 04.04.2023 року, відповідно до якої вартість послуг становить 2000, 00 грн., квитанцію про оплату гонорару на суму 6000,00 грн.

Крім того, надано акт надання юридичних послуг, згідно якого вартість наданих послуг становить:

- консультація, вивчення чинного законодавства, складання та підписання договору з Клієнтом 1 год., ціна 2000,00 грн;

- підготовка та направлення обґрунтованої заяви до прикордонного загону 1 год., ціна 2000,00 грн.;

- складання позовної заяви про визнання протиправними дій та направлення позову через підсистему «Електронний суд» - 1 год., ціна 2000,00 грн.

Суд вважає необґрунтованим розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки сума витрат на складання позовної заяви в загальному розмірі 6000,00 грн., не є обґрунтованою в контексті дослідження обсягу таких послуг із урахуванням складності справи, а зазначені у Акті витрати на їх виконання є явно завищеними.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адвокат не приймав участь в судових засіданнях, адміністративний позов задоволено частково. Судова практика щодо розгляду та вирішення даної категорії справ вже сформована, вивчення законодавчої бази та формування правової позиції не потребували багато часу.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу Європейський суд із прав людини у п. 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу у справі є 3000 грн. (три тисячі гривень), які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 .

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Справу розглянуто одразу після виходу судді з відпустки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (вул. Левітана, 113, м. Одеса, 65121, Код ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нестворення довідки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України створити нову довідку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 14.09.2016 року по 27.02.2017 року, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (вул. Левітана, 113, м. Одеса, 65121, Код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.