Справа № 420/13685/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13685/22

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Цибульська Ю.М.,

за участю: представника позивача Реута Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 420/13685/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 1 072 997,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, а також зі сплати військового збору, що утворилась в наслідок несплати відповідачем суми податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС в Одеській області.

Відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14 лютого 2023 року позов задовольнив.

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу задовольнити.

Стягнув з ОСОБА_1 суму податкового боргу у загальному розмірі 1 072 997,81 грн., а саме:

- суму податкової заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 990472,59 грн. на бюджетний рахунок №UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), 899998, код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/11010500;

- суму податкової заборгованості зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 82525,22 грн. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, Од.обл./м.Одеса/11011001, КБК 11011001, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/11011001.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- за наслідками укладення Кредитного договору, апелянт взагалі не отримав та не отримував будь-яких матеріальних та нематеріальних цінностей, коштів та інших активів, та за рахунок яких у останнього збільшився б майновий стан, виник би приріст його активів у тій чи іншій формі;

- суд першої інстанції не врахував, що строк стягнення податкового боргу сплинув 16.06.2021, проте до суду позивач звернувся з вимогою про стягнення податкового боргу лише у жовтні 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 102 ПК України, а тому цей борг підлягає самостійному списанню контролюючим органом.

- суд першої інстанції проігнорував, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що податкові повідомлення-рішення не були вручені апелянту, зазначена у позовній заяві сума податкового боргу є неузгодженою.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 15.03.2018 Головним управлінням (далі ГУ) ДФС в Одеській області (правонаступник - Головного управління ДПС в Одеській області) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Одеській області було винесено акт №585/15-32-13-05/ від 15.03.2018, в якому зазначено, що відповідно до отриманої позивачем інформації з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про одержані доходи та сплачений податок з доходів фізичних осіб, у 1-му кварталі 2016 року ОСОБА_1 отримала доходи у вигляді додаткового блага (за ознакою 126) у розмірі 4 401 344,83 грн.

Також у акті перевірки вказано, що ПАТ УкрСиббанк було надіслано запит від 08.12.2017 №13092/10/15-32-13-06 щодо отримання інформації та підтверджуючих документів про отриману відповідачем суму доходу у вигляді додаткового блага в 2016 році. При цьому банком включено суму прощеного (анульованого) боргу у розмірі 4 401 344,83 грн. до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників (форма №1ДФ) за 1 квартал 2016 року за однакою доходу 126-додаткове благо.

За таким умов, позивачем у акті перевірки вказано про порушення відповідачем:

-пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України - не надання податкової декларації про майновий стан в доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017року;

- п.164.1, пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп.167.1 ст. 167, пп. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п. 179.7 ст. 179 ПК України - не сплачений податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування у розмірі 792 242,07 грн. за період 01.01.2016 року 31.03.2016 року;

-пп.1.2, п.1.4, п.1.5, пп.1.6 п.16 підрозділу 10 розділу XX, ст. 163, пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.168.4 ст. 168, п.168.2.1 п.168.2 ст. 168 ПК України - донараховано військовий збір у розмірі 66 020,18 грн.

Також ГУ ДФС у Одеській області за результатами перевірки були прийняті наступні податкові-повідомлення рішення:

- від 16.05.2018 № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" у розмірі 990 302,59 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 792 242,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 198 060,52 грн.;

- від 16.05.2018 № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 82 525,22 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 66 020,18 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 16 505,04 грн.;

- від 16.05.2018 № , яким до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 170,00 грн., за не надання податкової декларації про майновий стан в доходи за 2016 рік.

Вищезазначений акт та податкові повідомлення-рішення направлялись ГУ ДФС в Одеській області відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.

Відомостей щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку до суду не надано, отже вказані грошові зобов`язання є узгодженими.

Відповідачем у встановлені законодавством строки суму зазначеної заборгованості сплачено не було, з огляду на що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її стягнення.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не сплатила узгодженої суми грошового зобов`язання, отже з метою вжиття заходів щодо її погашення вимоги Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення податкового боргу у загальному розмірі 1 072 997,81 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Положеннями статті 15.1 -15.2 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до ст.16.1.4 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі ст.36.1 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що спірне зобов`язання виникло відповідно до податкових повідомлень-рішень від 16.05.2018 № , № та № , якими відповідачу нараховано грошових зобов`язань на загальну суму 1 072 997,81 грн (а.с.5).

Так, положеннями статті 57.3 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до ст.287.5. ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

З аналізу наведених норм та в контексті спірних правовідносин можна дійти висновку, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання та у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з пунктом 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо воно надіслане за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання .

Здійснюючи аналіз вказаних положень, Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 у справі № 420/2649/21 зробив висновок про те, що у відповідності до статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі».

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Згідно з пунктом 70.1. статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4. пункту 70.2. статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пунктів 3, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254 (в редакції чинній на час направлення платнику податків податкових повідомлень-рішень) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що як акт перевірки, так і вказані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу було направлено відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .

На вимогу суду апеляційної інстанції представник ГУ ДПС в Одеській області направив копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відповідно до якого адресою проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є: АДРЕСА_1 (а.с.101).

Аналогічні відомості щодо податкової адреси відповідачки з інформаційної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків позивач надав і до суду першої інстанції (а.с.21).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, суд апеляційної інстанції установив, що контролюючим органом податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника.

Враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19, від 1.11.2023 у справі № 420/8162/23.

Також слід зазначити, що Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

За таких обставин, згідно до вимог ПК України, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, які надіслані відповідачу на адресу за місцем проживання, вважаються врученими ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення або із зазначенням причин невручення.

Пункт 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України передбачає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п. 56.17 ст. 56 вказаного Кодексу процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Колегія суддів зазначає, відповідних належних доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 16.05.2018 № , № та № , відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Разом з цим, відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Також підпунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Наказом Міністерства Фінансів України від 30.06.2017 № 610 Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків (Далі - Порядок), який Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770 визначено механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів.

Зокрема, у п. 2 вказано, що Дія цього Порядку поширюється на платників податків, у яких виник податковий борг.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що станом на 04 червня 2018 року за відповідачкою рахується податковий борг у сумі 1 072 997,81 грн., Головним управлінням ДФС у Одеській області сформовано податкову вимогу форми Ф № 66800-17 від 05.06.2018 на загальну суму 1 072 997,81 грн., яка направлена поштою на адресу боржника. Згідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення було повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення за закінченням встановленого строку зберігання(а.с.9).

Таким чином, податкова вимога надсилалася контролюючим органом та згідно до вимог ПК України, вважається врученою ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення або із зазначенням причин невручення.

Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачкою, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

У зв`язку з несплатою суми узгодженого грошового зобов`язання-заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про те, що за наслідками укладення Кредитного договору, апелянт взагалі не отримав та не отримував будь-яких матеріальних та нематеріальних цінностей, коштів та інших активів, та за рахунок яких у останнього збільшився б майновий стан, виник би приріст його активів у тій чи іншій формі колегія суддів зазначає, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі № 804/8630/16 , 03.02.2022 № 560/4343/19.

У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.07.20022 у справі № 160/7345/20, 03.02.2022 № 560/4343/19.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на пропуск податковим органом строку звернення до суду , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнути протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України від 02.11.2020 №591-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни та доповнення, в тому числі до деяких положень Податкового Кодексу України.

Згідно із Законом України № 591-IX від 13.05.2020 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", що набрав чинності 29.05.2020, п. 52 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" згідно з яким на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Враховуючи той факт, що з даним позовом контролюючий орган звернувся до моменту прийняття будь-яких рішень Кабінетом Міністрів України про завершення дії карантину встановленого на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), отже колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду з пропуском строку, встановленого ст. 102 ПК України.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і посилання апелянта на те, що відповідачка не була повідомлена про перевірку до початку проведення , а також що податкові повідомлення-рішення не були вручені апелянту, отже зазначена у позовній заяві сума податкового боргу є неузгодженою.

Суд апеляційної інстанції установив, що контролюючим органом податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника.

Так, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року по справі № 420/26492/21 зазначила, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Отже, посилання апелянта та те, що податкові повідомлення-рішення були направлені не за адресою проживання ОСОБА_1 лише доводять той факт, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження вона не виконала.

Відтак, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення «відсутністю платника податків за вказаною адресою», а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 420/13685/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 30 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк