Справа № 160/14508/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
20 вересня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, в якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог від 04.01.2023 року, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області по не нарахуванню та невиплаті з 01 березня 2022 року по теперішній час додаткової винагороди відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 командиру відділення Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь командира відділення Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 24 лютого 2022 року по теперішній час.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 18.10.2021 року він є співробітником Служби судової охорони, проходить службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Дніпропетровській області та має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168). Позивач зазначає, що 02.09.2022 року Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» в інтересах ОСОБА_1 подано запити №1000 та №1001 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в яких профспілка просила надати розрахункові листи з лютого по серпень 2022 року, а також надати інформацію щодо нарахування та виплати додаткової винагороди передбаченої п. 1 Постанови №168. Однак запитувана інформація відповідачем не надана. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача та такою, що порушує його права, тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, в якій зазначити період за який позивач просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування додаткової винагороди, передбачену п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та привести прохальну частину позову у відповідність до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, а також надати копії уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; докази на підтвердження обставин про які зазначено у позові, у кількості примірників, залежно від складу сторін; а також обґрунтованого клопотання про залучення третьої особи у справі.
На виконання ухвали суду від 29.09.2022 року позивачем 04.01.2023 року подано до суду уточнений адміністративний позов разом із клопотанням про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первинної професійної спілки «Правозахисники країни».
Ухвалою суду від 26 січня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Також даною ухвалою у задоволенні клопотання про залучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» відмовлено.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 27.01.2023 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
Копію ухвали про зупинення провадження у справі отримано позивачем та представником відповідача 28.03.2023 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставки електронних листів.
28 квітня 2023 року через підсистему «Електронний суд» від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій наведені аргументи щодо обґрунтованості його позовних вимог, аналогічні, що зазначені у позовній заяві, а також позивач заперечує проти відзиву на позовну заяву та просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
02 травня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав аналогічні первісній відповіді на відзив обґрунтування.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий на службу з 18.10.2021 року згідно з наказом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області № 283о/с від 18.10.2021 року на посаду командира І відділення 7 взводу охорони 2 підрозділу охорони (м. Кривий Ріг) Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
02 вересня 2022 року Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» в інтересах ОСОБА_1 подано запити №1000 та №1001 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в яких профспілка просила надати розрахункові листи з лютого по серпень 2022 року, а також надати інформацію щодо нарахування та виплати додаткової винагороди передбаченої п. 1 Постанови №168.
09 вересня 2022 року листами Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області №35.06-557 та №35.06-563 в яких викладено що подані запити за своїм змістом та формою викладення є зверненням громадян і відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а тому не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зв`язку з викладеним, запитану інформацію не було надано.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга статті 161 Закону № 1402-VIII).
Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома статті 161 Закону № 1402-VIII).
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (частина перша статті 165 Закону № 1402-VIII).
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками (частина друга статті 165 Закону № 1402-VIII).
Пунктом 2 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 03.04.2019р. № 289 (далі Постанова № 289) установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (далі - Служба) визначає Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020р. № 384 (далі Порядок № 384).
Грошове забезпечення співробітникам Служби (далі - співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання (пункт 1 розділу І Порядку № 384).
Грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 4 розділу І Порядку № 384).
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби (пункт 5 розділу І Порядку №384).
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія (пункт 6 розділу І Порядку № 384).
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги (пункт 7 розділу І Порядку № 384).
Грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби (пункт 8 розділу І Порядку № 384).
Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат (пункт 9 розділу І Порядку № 384).
Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення (пункт 10 Порядку розділу І № 384).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац другий пункту 1 Постанови № 168).
Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови (пункт 3 Постанови № 168).
Відповідно до пункту 5 Постанови № 168, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022р.
Постанова № 168 опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» від 28.02.2022р. № 43.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022р. № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» вирішено внести зміни до Постанови № 168 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022р. № 754, що додаються.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 793, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022р.

Постанова № 793 опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» від 19.07.2022р. № 156.

Згідно із Постановою № 793:

- у пункті 1: 1) в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; 2) доповнити пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.». У зв`язку з цим абзаци другий - шостий вважати відповідно абзацами третім - сьомим;

- доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022 року, яка набрала чинності 18.10.2022 року, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому: слова «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключено. Доповнено абзац реченням такого змісту: «Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023 року, яка набрала чинності 21.01.2023 року, у пункті першому Постанови № 168 у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, суд виходить із того, що статтею 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався указами Президента №133/2022 від 14.03.2022р., № 259/2022 від 18.04.2022р., № 341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., № 757/2022 від 07.11.2022р., № 58/2023 від 06.02.2023р., №254/2023 від 01.05.2023р., № 451/2023 від 26.07.2023 року, а також Указом № 734/2023 від 06.11.2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 15 лютого 2024 року.

Таким чином, на час розгляду даної справи в Україні діє воєнний стан.

Статтею 4 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022 вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно:

1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні;

2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Постанова № 168, прийнята Кабінетом Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», набрала чинності з 28.02.2022р. та згідно із пунктом 5 застосовується з 24.02.2022р.

Пунктом 1 Постанови № 168 у первісній редакції, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно.

Із змінами, внесеними Постановою № 793, пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Судом встановлено, що позивач з 18.10.2021 року є співробітником Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.

Відповідно до вищенаведених норм у позивача, як співробітника Служби судової охорони, з 24.02.2022р. виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно.

Додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, наказ щодо встановлення або виплати такої додаткової винагороди не видавався.

Постанова № 168 зазнавала змін, зокрема внесених постановами № 217 від 07.03.2022р., № 350 від 22.03.2022р., № 400 від 01.04.2022р., № 754 від 01.07.2022р., № 793 від 07.07.2022р., № 1066 від 27.09.2022р, № 1146 від 08.10.2022р., № 43 від 20.01.2023 року.

Вирішальним у заявленому спорі є надання оцінки можливості ретроспективної дії Постанови № 793, зокрема вказаною постановою у пункті 1 Постанови № 168 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Крім того, доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

При цьому, пунктом 2 Постанови № 793 передбачено, що ця постанова застосовується з 24.02.2022р., тоді як набрала чинності 19.07.2022р. - з дня її опублікування.

З огляду на законодавчо встановлений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, суд зазначає, що зміни, внесені Постановою № 793, мають застосуватись з 19.07.2022р.

Окремо суд звертає увагу, що пунктом 2-1 Постанови № 168, із внесеними змінами Постановою № 793, керівникам державних органів надано повноваження визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, однак не її розмір.

Згідно із пунктом 9 розділу І Порядку № 384, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

При цьому пунктом 1 Постанови № 168 визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, відповідач Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області не позбавлений права прийняття наказу на виконання пункту 1 Постанови № 168 про встановлення позивачу додаткової винагороди.

Доводи відповідача про неможливість прийняття наказу суд вважає необгрунтованими, оскільки право позивача на отримання спірної додаткової винагороди виникло на підставі Постанови № 168, прийнятої на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. № 389-VIII встановлено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Вирішуючи питання кінцевої дати, по яку має нараховуватись додаткова винагорода передбачена Постановою №168 суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, 20.01.2023 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (дата набрання законної сили 21.01.2023 року), якою внесено зміни до Постанови №168, зокрема, у пункті першому у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме 20.01.2023 року є кінцевою датою по яку має виплачуватися додаткова винагорода передбачена п. 1 Постанови №168.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність права на отримання додаткової винагороди за період з 24.02.2022р. до 20.01.2023р.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про допущену Територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 за період з 24.02.2022р. до 20.01.2023р.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023р. року у зразковій справі № 260/3564/22 вказано на ознаки цієї типової справи: а) позивачем є співробітник Служби судової охорони; б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони; в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168; г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168; г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

Отже, за ознаками типової справи, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023р. за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22, цю справу необхідно визнати типовою та у силу приписів частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у цій справі суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові.

Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України №168 у посутньому зв`язку з положеннями статей 43 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», нормами Порядку №384 і Порядку №396 належить застосовувати в адміністративних справах про виплату на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди у правовідносинах, що виникли з 24 лютого 2022 року.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22, суд у цій типовій справі робить висновок про протиправність бездіяльності відповідача, що полягає у невиплаті додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в частині кінцевої дати, по яку має нараховуватись додаткова грошова винагорода позивачу, а саме - до 20.01.2023р.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 за період з 24.02.2022р. до 20.01.2023р. в розмірі 30000 грн на місяць (за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою №168, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 24.02.2022р. по 20.01.2023р. додаткової винагороди відповідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного станув» за період з 24.02.2022р. по 20.01.2023р. в розмірі 30000 грн на місяць (за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева