Справа № 320/14123/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року № 320/14123/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма ТЕХНОВА

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП)

про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма ТЕХНОВА з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 09 серпня 2022 року

№919 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29 грудня 2021 року №2977.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнята спірна постанова №919, якою закріплені тарифи на виробництво теплової енергії в сторону зменшення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вважає, що оскаржувана постанова повинна забезпечувати стабільне функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, що порушує основні принципи діяльності НКРЕКП як Регулятора ринку електричної енергії, встановлені статтею 4 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у тому числі, законності, справедливості, прогнозованості, неупередженості та об`єктивності під час прийняття рішень, недопущення дискримінації, відповідальності за прийняті рішення.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що викладені в позові підстави є такими, що не ґрунтуються на вимогах матеріального права, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих пояснень та не надано жодних доказів, які свідчили б про те яким чином оскаржувана постанова порушує його законні права та інтереси.

У судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.05.2023.

29.05.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання для надання додаткових пояснень по справі на 27.06.2023 о 15:30.

27.06.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання для надання додаткових пояснень по справі на 03.08.2023 о 15:00.

03.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив оголосити перерву по справі до 28.08.2023 о 15:00.

28.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив закінчити підготовче судове засідання та перейти до розгляду справи по суті на 21.09.2023 о 14:00.

21.09.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив оголосити перерву по справі до 02.11.2023 о 14:00.

02.11.2023 у судове засідання прибули сторони.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження. Суд на місці ухвалив, подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідачем було проведено планову виїзну перевірку дотримання Умов та Правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, за результатами якої 17 листопада 2017 року було складено акт № 209.

За результатами розгляду акту № 209 відповідачем було прийнято постанову №1645, якою:

- установлено порушення позивачем пункту 3.1 глави 3 Умов та правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, затверджених постановою НКРЕ від 26 квітня 2006 року №540 (далі Ліцензійні умови з виробництва теплової енергії), щодо провадження ліцензованої діяльності відповідно до законодавства у сфері теплопостачання, у тому числі згідно з цими Ліцензійними умовами, іншими нормативно-правовими актами та нормативно-технічними документами, а саме: постановою НКРЕ від 12 грудня 2013 року №1560 Про встановлення тарифів на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії ТОВ фірма ТехНова (Чернігівська ТЕЦ) (зі змінами) щодо виконання в повному обсязі інвестиційної програми з урахуванням фактичного наповнення джерел фінансування; пунктом 4.1 розділу ІV Порядку формування інвестиційних програм ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії на теплоелектроцентралях та когенераційних установках, затвердженого постановою НКРЕКП від 15 жовтня 2015 року № 2585, а саме виконання в повному обсязі інвестиційних програм, схвалених постановами НКРЕКП від 31 січня 2015 року № 137 Про встановлення тарифів на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії ТОВ фірма ТехНова (Чернігівська ТЕЦ) (зі змінами) та від 22 грудня 2015 року № 3034 Про встановлення тарифів на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії ТОВ фірма ТехНова (Чернігівська ТЕЦ) (зі змінами), відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні з урахуванням фактичного наповнення джерел фінансування;

- доручено Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики, у межах здійснення заходу державного регулювання, підготувати та винести на засідання НКРЕКП, що проводитиметься у формі відкритого слухання, проект рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ ФІРМИ ТЕХНОВА шляхом його зміни в бік зменшення на суму 96 913,90 тис. грн (без ПДВ), у т. ч.:

на суму невикористаних коштів схваленої Інвестиційної програми на 2014 рік у розмірі 15 276,34 тис. грн (без ПДВ);

на суму невикористаних коштів схваленої Інвестиційної програми на 2015 рік у розмірі 13 781,87 тис. грн (без ПДВ);

на суму невикористаних коштів схваленої Інвестиційної програми на 2016 рік у розмірі 16 786,79 тис. грн (без ПДВ);

на суму профінансованих, але не освоєних коштів Інвестиційної програми на 2014 рік у розмірі 650,74 тис. грн (без ПДВ);

на суму економії коштів, що склалась по статті витрат Паливо при здійсненні діяльності з виробництва теплової енергії протягом періоду, який підлягав перевірці, у розмірі 27 039 тис. грн (без ПДВ);

на суму економії коштів, що склалась у результаті недотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії, протягом періоду, який підлягав перевірці, у розмірі 22 684,91 тис. грн. (без ПДВ);

на суму економії коштів, що склалась у результаті виконання заходів Інвестиційної програми на 2015 рік, у розмірі 296,26 тис. грн. (без ПДВ);

на суму економії коштів, що склалась у результаті виконання заходів Інвестиційної програми на 2016 рік, у розмірі 397,99 тис. грн. (без ПДВ).

Правомірність постанови №1645 оскаржувалась позивачем до суду та була предметом розгляду в адміністративній справи №640/21345/18.

Судовими рішеннями місцевого та апеляційного адміністративних судів у зазначеній справі позов задоволено, скасовано оскаржувану постанову. Постановою Верховного Суду від 20.04.2022 рішення судів нижчих інстанцій скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання 09 серпня 2022 року прийнято постанову №919 Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 грудня 2021 року №2977 (далі - постанова №919).

З інформації, яка міститься в обґрунтуванні до проекту постанови №919 зазначено, що підставою для зміни тарифів за ініціативою НКРЕКП є виявлення за результатами перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності виробництва електричної та (або) теплової енергії додатково отриманого або недоотриманого доходу за рахунок зменшення витрат на паливо, зміни обсягів відпуску електричної та (або) виробництва теплової енергії, зміни структури запланованих витрат чи інших факторів.

Постановою №919 внесено до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енерговиробництва теплової енергії від 29 грудня 2021 року №2977 Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ ФІРМІ ТЕХНОВА такі зміни:

в абзацах другому - п`ятому пункту 1 цифри 1162,38, 1364,17, 1365,03, 1649,94 замінити відповідно цифрами 579,09, 760,40, 776,91, 1055,65.

Тобто позивачу було відкоригована тарифи в сторону зменшення.

На підставі зазначеного обґрунтування, відповідачем прийнята оскаржувана постанова №919.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Законом України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 19 Закону №1540-VIII регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Згідно частиною четвертою статті 19 Закону №1540-VIII під час здійснення державного контролю Регулятор має право: 1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом; 7) за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміну) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та внесення змін до відповідних інвестиційних програм.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону №1540-VIII (в редакції, що діяла на дату прийняття постанови №1645) за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі. У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки.

Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом. Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.

Частинами першою, другою статті 14 Закону №1540-VIII встановлено, що засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію. У разі розгляду Регулятором питання, що містить таємну інформацію, порядок доступу до якої регулюється законом, Регулятор приймає рішення про розгляд такого питання в режимі закритого слухання.

Частинами другою-четвертою статті 14 Закону №1540-VIII встановлено, що за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді:

1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень;

2) накладення штрафу;

3) зупинення дії ліцензії;

4) анулювання ліцензії.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України Про ринок електричної енергії, ;Про природні монополії, ;Про питну воду та питне водопостачання, ;Про ринок природного газу, ;Про теплопостачання.

Частиною п`ятою статті 14 Закону №1540 передбачено, що рішення регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Згідно з частиною дев`ятою цієї ж статті рішення регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

VI. Оцінка суду

За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, предметом доказування у цій справі є правомірність постанови №919, в тому числі, в частині обґрунтованості суми зменшення позивачу тарифу на виробництво теплової енергії.

Частинами першою-третьою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 20 Закону України Про теплопостачання органи державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій зобов`язані прийняти рішення про зменшення встановленого ними тарифу на суму нецільового використання коштів у разі: використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені програмою технічного розвитку та/або інвестиційною програмою; використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені структурою тарифу.

Згідно з пунктом 7 частини четвертої ст.19 Закону №1540-VIII (в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови) під час здійснення державного контролю регулятор має право за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміну) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та внесення змін до відповідних інвестиційних програм.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначені Законом України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Закон про НКРЕКП).

Відповідно до положень статті 17 Закону про НКРЕКП, НКРЕКП зокрема, встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб?єктів природних монополій та інших суб?єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

При встановленні/зміні тарифів на виробництво теплової енергії ліцензіатам, які провадять господарську діяльність з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях чи когенераційних установках, НКРЕКП керується положеннями Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 №991 (далі - Методика).

Як вбачається з постанови №1645, на виконання якої прийнято оскаржувану постанову, тариф позивачу був зменшений на суму економії коштів, що склалися по статті витрат Паливо при здійсненні діяльності з виробництва теплової енергії протягом періоду, який підлягав перевірці, у розмірі 27 039 тис. грн (без ПДВ), та на всю суму економії коштів, що склалась у результаті недотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії, протягом періоду, який підлягав перевірці, у розмірі 22 684,91 тис. грн (без ПДВ).

Оскаржуваною постановою з урахуванням постанови №1645 позивачу також було зменшено тариф на теплову енергію на суму невикористаних коштів схвалених Інвестиційних програм за 2014, 2015 та 2016 роки, суму профінансованих, але не освоєних коштів Інвестиційної програми на 2014, на суму економії коштів, що склалась у результаті виконання заходів Інвестиційних програм на 2015 та 2016 рік.

Оскаржувана постанова №919 містить загальні посилання на Закони України Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Про теплопостачання, Методику формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженою Постановою НКРЕКП №991 від 01.08.2017.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону №1540-VIII (в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови) регулятор забезпечує відкритість своєї діяльності, зокрема, шляхом оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті у формі відкритих даних проектів рішень регулятора разом з обґрунтуванням.

В обґрунтуванні до постанови №919 міститься посилання на пункт 4.14 Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП №991 від 01.08.2017 (далі - методика №991) (в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови), згідно з підпунктом 8 пункту 4.14 якої підставою для зміни тарифів за ініціативою НКРЕКП є виявлення за результатами перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії додатково отриманого або недоотриманого доходу за рахунок зменшення витрат на паливо, зміни обсягів відпуску електричної та (або) виробництва теплової енергії, зміни структури запланованих витрат чи інших факторів.

Положення підпункту 8 пункту 4.14 конкретизовані в пункті 4.7 методики №991.

За результатами перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії НКРЕКП може прийняти рішення щодо направлення додатково отриманого доходу за рахунок зменшення витрат на паливо та інших витрат (зменшеного на податок на прибуток) за попередній період у співвідношенні: 50 % як джерело для виконання додаткової інвестиційної програми, що має бути розроблена та схвалена відповідно до Порядку формування інвестиційних програм, та 50 % залишається в розпорядженні ліцензіата.

У разі відхилення від структури використання палива (у разі використання декількох видів палива при виробництві електричної та теплової енергії), що була врахована при встановленні тарифів на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії, НКРЕКП може прийняти рішення щодо зміни витрат на паливо у період регулювання (поточний період, на який здійснено встановлення тарифів).

За результатами аналізу господарської діяльності у період регулювання (поточний період, на який здійснено встановлення тарифів) НКРЕКП може ініціювати зміну тарифів на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії у зв`язку з додатково отриманим доходом за рахунок зменшення витрат на паливо, зміною обсягів відпуску електричної та (або) виробництва теплової енергії, зміною структури запланованих витрат установлених тарифів на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії чи інших факторів.

Відповідно до розділу IV Порядку формування інвестиційних програм ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії на теплоелектроцентралях та когенераційних установках, затвердженого постановою НКРЕКП 15.10.2015 №2585 (що була чинною у період виникнення спірних правовідносин) ліцензіат зобов`язаний виконувати схвалену НКРЕКП інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні з урахуванням фактичного наповнення джерел фінансування.

Виконаними вважаються об`єкти, які введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, прийняті на баланс та щодо яких здійснено повне фінансування.

При неповному виконанні ліцензіатом інвестиційної програми за звітний період надалі першочергово здійснюється фінансування заходів з будівництва, реконструкції і технічного переоснащення обладнання.

При зміні (збільшенні або зменшенні) вартості виконання заходів, передбачених схваленою інвестиційною програмою, до п`яти відсотків ліцензіат може самостійно зробити перерозподіл фінансування між цими заходами в межах одного розділу за умови незмінності фізичних обсягів цих заходів.

У випадку фактичного збільшення надходження коштів відповідно до визначених джерел фінансування ліцензіат ініціює процедуру внесення відповідних змін до інвестиційної програми згідно з цим Порядком у частині збільшення джерел фінансування та доповнення запланованих заходів.

Профінансованими вважаються заходи інвестиційної програми, щодо яких здійснено фактичну оплату грошовими коштами.

У разі недофінансування заходів інвестиційної програми базового періоду з причин, що не залежать від ліцензіата, ліцензіат може продовжити фінансування цих заходів до 20 числа місяця, наступного після закінчення періоду дії цієї інвестиційної програми, за рахунок коштів, отриманих як джерело фінансування інвестиційної програми базового періоду.

Об`єкти (заходи), які були профінансовані ліцензіатом, але не передбачені схваленою інвестиційною програмою або передбачені схваленою інвестиційною програмою у меншій кількості, не враховуються як виконання інвестиційної програми.

Згідно з п. 2.4 Методики №991 для врахування у тарифах коштів на виконання заходів інвестиційної програми ліцензіат подає до НКРЕКП інвестиційну програму відповідно до Порядку формування інвестиційних програм, а також розрахунки економічного ефекту від впровадження заходів інвестиційної програми (за можливості їх здійснення).

Економічний ефект від впроваджених заходів схваленої інвестиційної програми за попередні періоди враховується в розрахунках тарифів на відпуск електричної енергії та (або) виробництво теплової енергії на планований період. У разі необґрунтованого невиконання заходів, що передбачені інвестиційною програмою, НКРЕКП може прийняти рішення на відпуск електричної та виробництво теплової енергії невикористаних коштів з додатковим вирахуванням відсотків за користування цими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України за минулі періоди.

В умовах зазначеного правового регулювання відповідач має право прийняти рішення про вилучення зі структури тарифів на виробництво теплової енергії невикористаних коштів у разі необґрунтованого невиконання позивачем заходів, що передбачені інвестиційною програмою.

Як встановлено актом № 209, основними причинами не наповнення в повному обсязі статей витрат та джерел фінансування Інвестиційних програм є зменшення обсягу виробництва теплової енергії, недоплата споживачів теплової енергії та недоплата ДП Енергоринок за отриману електричну енергію, відволікання грошових коштів на закупку імпортного вугілля марки АШ для проходження опалювального сезону, оскільки вугілля вітчизняних марок знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (стор. 10, 14, 17, 18, 23, 26, 35, 36). Також перевіркою встановлено збиток від діяльності з виробництва теплової енергії за підсумками 2014 року в сумі 7 578,0 тис. грн. (стор. 36 акту № 209), за підсумками 2015 року - в сумі 21 673, 6 тис. грн. (стор. 38 акту №209).

Отже, приймаючи оскаржувану постанову №919, відповідач мав встановити факт необґрунтованого невиконання позивачем Інвестиційних програм за 2014, 2015 та 2016 роки.

Водночас, Методикою визначення сум додатково отриманого або недоотриманого доходу (суми економії/перевитрати коштів) суб`єктами господарювання з виробництва електричної та (або) теплової енергії від здійснення ліцензованої діяльності (на момент винесення постанови 919 - Додаток 23 до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затверджений постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №428) встановлено такі правила використання ліцензіатом додатково отриманого або недоотриманого доходу.

Згідно з пунктом 18 Методики позитивна сума, що визначена згідно з пунктом 17 цього додатка (за виключенням додаткових витрат, сплачених податків та дивідендів на державну частку акцій у результаті отримання додаткового доходу), за умови прийняття відповідного рішення НКРЕКП може бути використана ліцензіатом:

1) 50% як джерело фінансування інвестиційної програми на рік, що є наступним за звітним, а 50% залишається в розпорядженні ліцензіата у разі виконання всіх зазначених умов:

щонайменше 95 % виконання заходів (робіт) інвестиційної програми станом на 01 січня року, наступного за звітним;

100 % виконання заходів (робіт) запланованих ремонтних робіт у звітному періоді (році);

2) як джерело фінансування інвестиційної програми на рік, наступний за звітним, за умови 100 % виконання запланованих ремонтних робіт у звітному періоді (році);

3) як джерело для повернення коштів, залучених ліцензіатом для проведення реконструкції та/або модернізації теплоелектроцентралі(-ей);

4) як джерело для повернення коштів, залучених ліцензіатом за кредитними договорами (чи іншими запозиченнями), умови яких узгоджені з НКРЕКП.

В іншому випадку така сума підлягає включенню до структури тарифів (цін) ліцензіата як джерело коштів для фінансування ліцензованої діяльності на відповідний період регулювання або наступний планований період (рік).

Згідно з пунктами 20-21 Методики сума необ`єктивного фінансування ліцензіатом заходів (робіт), що не були передбачені схваленою інвестиційною програмою або передбачені схваленою інвестиційною програмою у меншій кількості, не враховується як виконання інвестиційної програми, про що зазначається в акті перевірки.

Сума перевищення вартості заходів (робіт) інвестиційної програми на звітний рік фіксується в акті перевірки та визначається як різниця між фактичною вартістю, що склалась за підсумками виконання інвестиційної програми, та граничним рівнем вартості. Гранична вартість визначається як добуток вартості заходу (роботи), передбаченого в інвестиційній програмі, та коефіцієнта 1,05 (5 %).

Визначена сума необ`єктивного перевищення вартості заходів (робіт) інвестиційної програми підлягає врахуванню у структурі тарифів (цін) ліцензіата у сторону зменшення.

Сума коштів, зекономлених при виконанні інвестиційної програми у звітному періоді (році), тобто залишку коштів, за умови введення об`єкта в експлуатацію, зменшена на суму об`єктивного перевищення вартості заходів (робіт) до 5 % у розрізі заходів (робіт) у межах кожного розділу, може бути направлена на фінансування інвестиційної програми на наступний період (рік), що є наступним за звітним періодом (роком), або врахована як джерело коштів для фінансування ліцензованої діяльності на відповідний період регулювання або наступний планований період (рік).

В обґрунтуванні щодо прийняття оскаржуваної постанови №919 зазначено, що підставою для зміни позивачу тарифу в бік зменшення є виявлення за результатами перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії додатково отриманого або недоотриманого доходу за рахунок зменшення витрат на паливо, зміни обсягів відпуску електричної та (або) виробництва теплової енергії, зміни структури запланованих витрат чи інших факторів.

На дату складання акта №209 та прийняття постанови №1645 законодавством не було встановлено порядку визначання додатково отриманого або недоотриманого доходу.

Натомість, в постанові №1645, на виконання якої було прийнято оскаржувану постанову №919, зазначено суми невикористаних та неосвоєних кошів схвалених Інвестиційних програм, суми економії коштів, що склалися по статтям витрат та у результаті виконання заходів Інвестиційних програм.

Постановою НКРЕКП від 09.06.2021 №935 викладено в новій редакції Порядок

контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затверджений постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №428. Зазначений порядок доповнено новим Додатком 25 Методикою визначення сум додатково отриманого або недоотриманого доходу (суми економії/перевитрати коштів) суб`єктами господарювання з виробництва електричної та (або) теплової енергії від здійснення ліцензованої діяльності (далі - методика) (на дату прийняття оскаржуваної постанови №919 Додаток 23 до Методики).

Відповідно до пункту 13 методики загальна сума додатково отриманого або недоотриманого доходу від ліцензованої діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії у звітному періоді (році) визначається як сума складових за таким алгоритмом: 1) результуюча сума додатково отриманого/недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії; 2) сума коштів, отриманих ліцензіатом як пеня та штрафні санкції за несвоєчасну оплату відпущеної ліцензіатом електричної енергії та (або) виробленої теплової енергії; 3) інший дохід чи прибуток, що отриманий виробником від діяльності на сегментах ринку електричної енергії (за виключенням продажу відпущеної електричної енергії); 4) сума коштів недофінансування інвестиційної програми за звітний період (рік), за виключенням суми економії, якщо така була зафіксована при перевірці; 5) сума недофінансування витрат на проведення ремонтних робіт за рахунок статей витрат виробничої собівартості (послуги сторонніх організацій з ремонту у статті виробничі послуги, придбання матеріалів і комплектуючих виробів та запасних частин, які використовуються для ремонту, у статті сировина та допоміжні матеріали), амортизації (витрати на ремонт за рахунок статті амортизаційні відрахування), планованого прибутку та інших джерел фінансування; 6) сума недофінансування статей витрат структури тарифів (цін) у звітному періоді (році), окрім суми коштів недофінансування інвестиційної програми та витрат на проведення ремонтних робіт за звітний період (рік).

Пунктом 14 методики визначено, що об`єктивними чинниками недофінансування ліцензованої діяльності, унаслідок чого ліцензіатом було недофінансовано інвестиційну програму за звітний період (рік) та (або) заходи ремонтних робіт та (або) недофінансовано статті витрат, що були враховані при встановленні структури тарифів (цін) на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії, вважаються, зокрема: 1) зменшення обсягів відпуску електричної енергії та (або) виробництва теплової енергії у порівнянні з урахованими значеннями в тарифах (цінах) на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії з причин, що не залежать від управлінських рішень ліцензіата; 2) наявність заборгованості за відпущену електричну енергію та (або) вироблену теплову енергію у звітному періоді (році); 3) сума обґрунтованих перевитрат статей витрат структури тарифів (цін) на відпуск електричної та (або) виробництво теплової енергії у звітному періоді (році).

Пунктом 15 методики визначено перелік обґрунтованих перевитрат.

Суд зазначає, що в обґрунтуванні щодо прийняття постанови №919 не міститься інформації щодо нормативно-правового акту, на підставі якого було розраховано додатково отриманий дохід, відсутні посилання на врахування відповідачем об`єктивних чинників недофінансування позивачем схвалених Інвестиційних програм та статей витрат, відсутні висновки щодо наявності чи відсутності обґрунтованих перевитрат, а також відсутній розрахунок суми додатково отриманого позивачем доходу.

Обґрунтування щодо прийняття постанови №919 містить лише посилання на постанову №1645. В свою чергу обґрунтування щодо прийняття постанови №1645, а також даних щодо його оприлюднення на виконання пункту 5 ч. 1 ст. 24 Закону №1540-VIII суду не надано.

Крім того, в обґрунтуванні до постанови №919 міститься пропозиція прийняти постанову НКРЕКП Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 грудня 2021 року №2977 щодо зміни тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ ФІРМІ ТЕХНОВА шляхом його зміни в бік зменшення на суму 96 913,90 тис. грн (без ПДВ) та прийняти постанову НКРЕКП Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 грудня 2021 року №2977, якою планується установити ТОВ ФІРМІ ТЕХНОВА тарифи на виробництво теплової енергії, що використовується:

для забезпечення послугами населення 579,09 грн за 1 Гкал (без ПДВ);

для забезпечення послугами релігійних організацій 760,40 грн за 1 Гкал (без ПДВ);

для забезпечення послугами установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, 776,91 грн за 1 Гкал (без ПДВ);

для забезпечення послугами інших споживачів 1055,65 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

Зазначені зменшені тарифи знайшли свої відображення в пункті 1 постанови №919.

Разом з тим, із Структури тарифів на виробництво теплової енергії Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми Технова (Додаток до постанови №919) вбачається, що фактично тариф було зменшено на 110 269,00 тисяч гривень, про що зазначено в рядку Зміна товарної продукції (згідно з актом перевірки тощо).

Обґрунтування щодо прийняття постанови № 919 не містить інформації щодо обставин, які призвели до зменшення тарифу позивача на теплову енергію на суму понад 96 913,90 тис. грн. (без ПДВ) та відповідних розрахунків.

Зазначене свідчить про порушення відповідачем принципу прозорості процесу державного регулювання, закріпленого в пункті 9 частини першої статті 4 Закону №1540-VIII.

За таких обставин рішення відповідача, викладене в постанові №919, не може вважатися обґрунтованим.

Суд також враховує, що акт №209, за результатами розгляду якого була прийнята постанова №1645, на виконання якої прийнята оскаржувана постанова № 919, був складений 17 листопада 2017 року. Постанова №919 була прийнята відповідачем лише 9 серпня 2022 року, тобто більше ніж через чотири роки.

В обґрунтуванні щодо прийняття оскаржуваної постанови відповідач посилається на результат судового розгляду справи №640/21345/18, предметом якої було оскарження постанови №1645.

НКРЕКП за результатом розгляду Акту планової перевірки, проведеної на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб?єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову від 04.12.2018 №1645 Про здійснення заходу державного регулювання до ТОВ ФІРМИ ТЕХНОВА за результатами перевірки дотримання Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії (далі - постанова №1645), якою було передбачено підготувати та винести на засідання НКРЕКП, що проводитиметься у формі відкритого слухання, проєкт рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ ФІРМА ТЕХНОВА шляхом його зміни в бік зменшення на суму 96 913,90 тис. грн (без ПДВ).

Водночас, не погоджуючись з постановою №1645, ТОВ ФІРМА ТЕХНОВА звернулось до суду з позовом до НКРЕКП, про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, у справі №640/21345/18, позов було задоволено та визнано протиправними та скасовано, зокрема, постанову №1645.

20.04.2022 постановою Верховного Суду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач не заперечує цього факту, вважає, що Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 не досліджував законність чи незаконність постанови №1645 по суті, встановлені обставини у справі відсутні. Підставою прийняття постанови Верховним Судом про відмову в задоволенні позову у справі №640/21345/18 була відсутність на той момент порушеного права ТОВ Фірма Технова, тобто та обставина, що сама по собі постанова №1645 не змінює тариф для ТОВ Фірма Технова до прийняття окремої постанови про зміну тарифу.

Тобто, підставою прийняття Верховним Судом судового рішення у справі №640/21345/18 було виключно відсутність порушеного права, як самостійна та достатня підстава для відмови в позові.

Такий факт (порушення права позивача) відбувся прийняттям відповідачем постанови №919, тобто внаслідок її прийняття, відповідач порушив права позивача, оскільки наслідком є зменшення тарифів на виробництво теплової енергії та зміна майнового стану позивача.

Верховний Суд у справі №640/21365/18 вказав, що враховуючи правову природу оскаржуваних постанов, а також те, що НКРЕКП жодного рішення щодо зміни тарифу в бік його зменшення відносно ТОВ Фірма Технова ще не прийнято, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, як таких, що заявлені передчасно.

Верховним Судом, під час розгляду справи №320/5797/19 також зазначено, що відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту наведених норм, судовому захисту підлягає лише порушене право особи/територіальної громади. До адміністративного суду вправі звернутися кожен, хто вважає, що його право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи, суб`єкта владних повноважень на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням про те, що право чи законний інтерес потребує захисту або ж обмежуються повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права, законного інтересу або ж обмеження повноважень органів та посадових осіб на момент звернення до суду.

Неодмінною ознакою таких порушень, обмежень є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків або ж зміна обсягу повноважень органів та посадових осіб органу місцевого самоврядування, тобто припинення чи неможливість реалізації їх прав та/або повноважень, а також виникнення додаткового обов`язку.

Якщо ж такі права порушеними не є та/або повноваження не є обмеженими, то, відповідно, не можуть бути поновленими, захищеними судом, а тому відсутність порушеного права, обмеження повноважень є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи, територіальної громади або ж обмежують повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи, територіальної громади шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі, територіальній громаді, органу та посадовим особам місцевого самоврядування право, повноваження або шляхом покладення на таких будь-якого обов`язку.

Суд також враховує, що на дату складання акту №209 (17.11.2017) та постанови №1645 (04.12.2018) у відповідача не було встановлених законами України повноважень щодо зміни тарифів за результатами перевірки або моніторингу. Відповідні зміни в частині надання регулятору повноважень щодо зміни державних регульованих цін і тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, були внесені до Закону №1540 згідно із Законом №394-IX від 19.12.2019.

Отже, до набрання чинності Законом №394-IX від 19.12.2019 повноваження відповідача щодо зміни тарифу на виробництво теплової енергії у бік зменшення обмежувались положеннями статті 20 Закону України Про теплопостачання, які передбачають повноваження регулятора зменшити тарифи виключно у разі нецільового використання коштів.

За таких обставин, приймаючи постанову №919 відповідач діяв з порушенням принципу прогнозованості та своєчасності прийняття рішення, визначеного пунктом 6 частини першої статті 4 Закону №1540-VIII.

Відповідно до частини 17 статті 20 Закону України Про теплопостачання, органи державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій зобов`язані прийняти рішення про зменшення встановленого ними тарифу на суму нецільового використання коштів у разі:

- використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені програмою технічного розвитку та/або інвестиційною програмою;

- використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені структурою тарифу.

Разом з тим, відповідно до вимог цієї ж статті встановлено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається.

Як вбачається з аналізу статті 10 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, статті 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги та статті 20 Закону України Про теплопостачання тарифи на комунальні послуги суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планованих витрат на їх виробництво з урахуванням планованого прибутку. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається. Тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб`єкта господарювання.

Отже, суд вважає, що метою здійснення діяльності Регулятора є досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки.

Відповідач у судовому засіданні стверджував, що перегляд (в тому числі внесення змін шляхом зменшення) затвердженого тарифу є можливим лише у разі наявності затвердженої структури тарифу. Пояснив, що рішення про затвердження тарифів, оформлені постановами НКРЕ надсилались позивачеві рекомендованим листом. Однак, підтвердити належними та допустимими доказами наявність самих постанов про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії для ТОВ ФІРМА ТЕХНОВА на 2014-2016 роки та їх надсилання позивачеві, не зміг. Матеріали справи таких доказів теж не містять.

Водночас, суд погоджується з позивачем, що звітність не є підтвердженням наявності структури тарифів в розумінні постанови №898 Про затвердження Процедури перегляду та затвердження тарифів для ліцензіатів з виробництва електричної та теплової енергії від 12.10.2005.

З наведеного слідує висновок, що відповідачем ці положення не враховані при прийнятті оскаржуваної постанови, так як зменшені тарифи не зможуть покрити витрати позивача на виробництво теплової енергії, є збитковими і можуть спричинити неможливість виконання позивачем свої обов`язків із забезпечення теплопостачання.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії.

Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим (постанови Верховного суду від 16.07.2019 у справі №826/14532/13, 09.07.2022 у справі №820/875/18, від 20.06.2023 у справі №380/1221/20, від 20.09.2023 по справі № 815/6805/17).

З урахуванням встановлених судом обставин, оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, не відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір на суму 2684,00 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 09 серпня 2022 року

№919 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29 грудня 2021 року №2977.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19) на користь ТОВ Технова (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Оболонська, б. 38, кв. 36) судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 30.11.2023