Справа № 620/14132/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/14132/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 86 від 18.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Пам`ять Ілліча» з 07.04.1982 по 24.04.1998 та призначити пенсію за віком з 18.07.2023.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням відповідача було визначено страховий стаж ОСОБА_1 15 років 7 місяців 1 день, а з урахуванням положень ст. 3-1 розділу XV Закону України «Про Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 17 років 6 місяців 1 день. Однак такий підрахунок пенсійного органу, на думку позивача, не відповідає дійсному страховому стажу позивача, оскільки останнім не було враховано весь період її роботи в колгоспі з 07.04.1982 по 24.04.1998 зважаючи на відсутність інформації про фактично відпрацьований мінімум та відсутня довідка про перейменування колгоспу. Вважає такі дії пенсійного органу неправомірними і такими, що порушують її права.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у позивача відсутній мінімально необхідний страховий стаж за наданими до територіального органу Пенсійного фонду документами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ухвалу суду отримало 09.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак право подання відзиву не скористалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління ПФУ в Чернігівській області із заявою від 11.07.2023 про призначення пенсії за віком.

Листом від 20.07.2023 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на підставі рішення, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2023 № 86 (а.с. 7).

Так, із вказаного рішення вбачається, що територіальним органом пенсійного фонду обраховано страховий стаж заявниці, який становить 15 років 7 місяців 1 день, а з урахуванням положень ст. 3-1 розділу XV Закону України «Про Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 17 років 6 місяців 1 день. Необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком складає не менше 30 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 07.04.1982 по 24.04.1998 зважаючи на відсутність інформації про кількість фактично відпрацьованих днів та встановлений річний мінімум, а також відсутня довідка про перейменування колгоспу (а.с. 7 зворотна сторона).

Не погодившись із вказаним вище прийнятим відповідачем рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які є чинними на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, заносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Судом встановлено, що підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні пенсії за віком стала відсутність достатнього страхового стажу, визначеного в частині першій статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши зміст записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_2 07.04.1982, позивач 07.04.1982 прийнята в члени колгоспу «Пам`ять Ілліча» Нижнегорського району на підставі протоколу №4 від 07.04.1982. 24.04.1998 дозволений вихід із членів колгоспу за поданою заявою, підстава: протокол №4 від 24.04.1998 (а.с. 11).

Окрім того, із трудової книжки також вбачається, що позивач 07.04.1982 затверджена вихователем в дитячий садок колгоспу «Пам`ять Ілліча». В період з 02.01.1983 по 02.08.1984 перебувала у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 13).

Згідно із копією свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася друга дитина (а.с. 21), а згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Слід зазначити, що на сторінках 20-21 трудової книжки колгоспника містяться записи щодо трудової участі в громадському господарстві, а саме 1996 рік 315 годин при встановленому річному мінімумі 230 годин, 1997 рік 272 години, при встановленому річному мінімумі 230 годин, 1998 рік 98 годин при встановленому річному мінімумі 98 годин (а.с. 15).

Таким чином відповідно до записів трудової книжки позивачем в повній мірі виконано встановлені мінімуми трудової участі в 1996-1998 роках.

Окрім того, згідно із архівною довідкою від 23.06.2023 № Г-414/3, виданої адміністрацією Нижньогірського району республіки Крим, в документах архівного фонду наявні відомості щодо відпрацьованих людиноднів та нарахованої заробітної плати за період роботи з 1991-1998 роки, згідно із якими в 1991 році позивачем відпрацьовано 320 л/днів, в 1992 році 320 л/днів, в 1993 році 312 л/днів, в 1994 році 305 л/днів, в 1995 році 348 л/днів (а.с. 24).

Відповідно до архівної довідки від 23.06.2023 № Г-414/4, виданої адміністрацією Нижньогірського району республіки Крим, відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 на базі колгоспу «Пам`ять Ілліча» Нижньогірського району було створено колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) колгосп «Пам`ять Ілліча», що є його правонаступником. У подальшому, згідно із Указом Президента України від 03.12.1999 №1529/99 колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) колгосп «Пам`ять Ілліча» реорганізовано в сільськогосподарський виробничий кооператив «Пам`ять Ілліча», що є його правонаступником (а.с. 25).

Зважаючи на викладене вище, позивачем було надано підтверджуючі документи щодо перейменування колгоспу, однак вказаним доказам відповідач не надав належної оцінки. Крім того, наданими позивачем архівними довідками також підтверджено виконання трудової участі за період з 1991 по 1998 роки, про що частково містяться записи і в трудовій книжці ОСОБА_1 , що також не було в повній мірі досліджено відповідачем і таким доказам не надано жодної правової оцінки.

За таких обставин, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено в повній мірі виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві за період роботи в колгоспі «Пам`ять Ілліча» з 1991 року по 1998 рік, що свідчить про право ОСОБА_1 на зарахування цих періодів роботи в повному обсязі, а враховуючи викладені вище норми пенсійного законодавства період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а саме з 02.01.1983 по 02.07.1984, а зважаючи на відсутність записів в трудовій книжці про надання такої відпустки по догляду за другою дитиною також із 03.07.1987 по 01.01.1991 (позаяк із січня 1991 року наявна інформації про роботу та отриманий заробіток в колгоспі). Таким чиним, судом встановлено та підтверджено допустимими доказами право позивача на зарахування її стажу роботи в колгоспі «Пам`ять Ілліча» до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, з 02.01.1983 по 02.07.1984 та з 03.07.1987 по 24.04.1998, що становить 12 років 3 місяці та 23 дні.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно із частиною 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, надані позивачем докази не дають можливості зарахувати весь спірний період роботи ОСОБА_1 до страхового стажу останньої, оскільки законом чітко встановлено вимоги обчислення стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, а саме виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, що виключає можливість зарахування всього періоду до страхового стажу позивача навіть за наявної трудової книжки колгоспника, враховуючи відсутність необхідних записів в ній.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Суд зауважує, що відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства, саме Пенсійні органи наділені повноваженням вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Водночас, територіальним органом Пенсійного фонду України при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не було враховано всі подані заявником докази та не була надана належна оцінка цим доказам, не повідомлено про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не надав належної оцінки документам, поданим заявником, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист в зв`язку із втратою працездатності, наслідком таких протиправних дій відповідачів стало призначення пенсії без урахування всіх поданих документів, що в певному сенсі, призвело до обмеження відповідного права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Верховний Суд у справі № 826/14837/16, розглянутій 31 березня 2020 року зазначив, що «пенсія за віком це свого роду державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи та підлягає безумовному поверненню державою в установленому розмірі протягом всього життя пенсіонера, крім випадків, що можуть бути встановлені законом. Особу можна позбавити як права на депозит, так і права на пенсію лише за добровільної відмови від цього виду власності.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, на переконання суду, не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних підтверджуючих документів при цьому без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності, а також без надання особі додаткового часу задля можливості реалізації свого права і долучення додаткових документів.

Суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Законом. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2023 щодо відмови в призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 11.07.2023 зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи в колгоспі «Пам`ять Ілліча» з 02.01.1983 по 02.07.1984 та з 03.07.1987 по 24.04.1998 та враховуючи правову оцінку, надану судом у рішенні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн (а.с.26), суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 715,74 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 86 від 18.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.07.2023 зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи в колгоспі «Пам`ять Ілліча» з 02.01.1983 по 02.07.1984 та з 03.07.1987 по 24.04.1998 та враховуючи правову оцінку, надану судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 715,74 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Майдан Свободи, держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, .

Дата складення повного рішення суду - 30.11.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб