Справа № 260/8613/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/8613/23
14:10 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача: адвокат Трощинський Володимир Михайлович,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Зоркін Ростислав Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Хомич Івана Олександровича (03186, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 34, оф. № 30) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 23 листопада 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 28 листопада 2023 року.

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо неврахування при перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 заробітної плати за періоди з 01.10.1995 по 30.09.2000 відповідно до довідки МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11 та не зарахування до страхового стажу Позивача періодів роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітної плати за період з 01.10.1995 по 30.09.2000 відповідно до довідки МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11, починаючи з 24.08.2021, зарахувати до страхового стажу Позивача періоди роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону № 1058-IV виключити з підрахунку заробітної плати періоди з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020.

16 жовтня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

16 листопада 2023 року ухвалою суду перейдено до розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що зі змісту довідки про заробітну плату МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11 вбачається, що вона видана на підставі відповідних описів, а на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (страхові внески). Крім того, період роботи позивача, що вказаний у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, підтверджується записами у трудовій книжці Позивача з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення, що скріплені печаткою підприємства. Враховуючи вищезазначене, у Відповідача відсутні підстави для неврахування довідки про заробітну плату МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11. Таким чином, охоронювані законом права, свободи та інтереси Позивача порушені протиправними діями Відповідача, які полягають у неврахуванні при обчисленні пенсії Позивача довідки МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11, для обчислення пенсії Позивача. Крім того, недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди, а підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання роботодавцем усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, у Відповідача були відсутні підстави щодо не зарахування до страхового стажу Позивача періоду його роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995.

07 листопада 2023 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.06.2023 № 20 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідки про заробітну плату від 01.06.2023 № 406/11.06-03 та від 31.05.2023 № 267/01-08, №9 від 07.06.2023 р. були враховані при призначені пенсії Позивачу. При проведенні розрахунку пенсії згідно вищезазначених довідок встановлено, що зменшується коефіцієнт заробітку -1,11597, та середній заробіток -10176,32, що впливає на зменшення основного розміру пенсії з 3794.20 грн. до 3782.23грн., що є недоцільно. ОСОБА_1 період роботи з 25.10.1991р. по 24.09.1995р. при призначенні пенсії не враховувався, так як записи в трудовій книжці містять виправлення.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, (а.с. 48-49).

З 24 серпня 2021 року позивач перебуває на обліку у Головному управління ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за віком, (а.с. 43).

08 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів, (а.с. 66).

14 червня 2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від № 20 відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , (а.с. 68).

07 серпня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом № 0700-0305-8/42408 повідомило адвокату ОСОБА_3 , що трудовий стаж ОСОБА_1 за період з 25.10.1991 по 24.09.1995 не враховувався, так як записи в трудовій книжці містять виправлення, (а.с. 16).

18 серпня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області актом № 0700-1002-1/4053 «Про результати перевірки Малої приватної багатопрофільної фірми «Петафорст» щодо перевірки достовірності виданої довідки про нарахування заробітної плати від 07.06.2023 № 7» рекомендовано малій приватній багатопрофільній фірмі «Петафорст» видати нову довідку про заробітну плату, (а.с. 9).

На підставі вищезазначеного акту Мала приватна багатопрофільна фірма «Петафорст» підготувала оновлену довідку про заробітну плату позивача від 18.08.2023 № 11, (а.с. 15).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування при перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 заробітної плати за періоди з 01.10.1995 по 30.09.2000 відповідно до довідки МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11 та не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів про періоди роботи з 25 жовтня 1991 року по 24 вересня 1995 року була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно з пунктом 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

При поданні заяви, 09 листопада 2021 року, про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 було надано трудову книжку від 06 серпня 1979 року.

Відповідно до записів № 15,16 у трудовій книжці позивач працював головним бухгалтером у малому приватному підприємстві «Орбіта» із 25.10.1991 року по 15.06.1993 року, та звільнений на підставі Наказу №2 від 15.06.1993, ( а.с.30).

Згідно записів № 17,18 прийнятий на роботу в Малу приватну багатопрофільну фірму "Ірен" 16.06.1993 року та звільнений 24.09.1995 року згідно наказу №3 від 24.09.1995 року, (а.с.30 зворот).

В даному випадку відповідач мав в розпорядженні трудову книжку, в якій по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу позивача поставився формально, та протиправно не зарахував спірний період до страхового стажу.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином доводи відповідача щодо наявності виправлень не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

З огляду на встановлено, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995 року та з метою належного захисту прав позивача - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, період роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995 року, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 24.08.2021 року з урахуванням проведених виплат.

Що стосується позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо неврахування при перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 заробітної плати за періоди з 01.10.1995 по 30.09.2000 відповідно до довідки МПБФ «Петафорст» від 18.08.2023 № 11, то такі не підлягаю задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області актом № 0700-1002-1/4053 «Про результати перевірки Малої приватної багатопрофільної фірми «Петафорст» щодо перевірки достовірності виданої довідки про нарахування заробітної плати від 07.06.2023 № 7» рекомендовано малій приватній багатопрофільній фірмі «Петафорст» видати нову довідку про заробітну плату, (а.с. 9).

На підставі вищезазначеного акту Мала приватна багатопрофільна фірма «Петафорст» підготувала оновлену довідку про заробітну плату позивача від 18.08.2023 № 11, (а.с. 15).

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось у судовому засіданні представником позивача, позивач чи уповноважений представник до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки від 18.08.2023 № 11 не звертався, тому право позивача на перерахунок пенсії на підставі довідки від 18.08.2023 № 11 на час подачі адміністративного позову не порушене, а відповідно позовні вимоги щодо порушеного права є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 10 жовтня 2023 року № 5231-8856-9281-7976, (а.с. 35).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, період роботи з 25.10.1991 по 24.09.1995 року, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 24.08.2021 року з урахуванням проведених виплат.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль