Справа № 331/6806/23
Суддя: Фісун Н. В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 Справа № 331/6806/23

Провадження № 2-а/331/53/2023

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С. розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізький області Іщенко Р.О. серія ЕАТ №7832052 від 28.09.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 28.09.2023 о 23:06:58 годині в м. Запоріжжі по пр. Соборному, 155 він здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9.е ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та необгрунтованою з наступних підстав.

По-перше, під час винесення постанови Відповідач взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Так, на момент виявлення Відповідачем транспортного засобу, в ньому не було водія, проте було увімкнено аварійну сигналізацію. Разом з тим, автомобіль був припаркований в цьому місці, тому що його власнику стало погано та він залишив вказаний транспортний засіб. У зв`язку з цим, власник попросив його перегнати автомобіль хоча б до сусіднього двору. Саме в той момент, коли він наблизився до автомобіля зробити це, на нього й було складено оскаржувану постанову. Вважає, що вона складена з порушенням вимог статей 245, 280 КУпАП. В даному випадку потрібно зазначити, що Відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами Відповідач мав право притягати його до відповідальності. Таким чином Відповідач, не маючи взагалі ніяких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. 251, 252 КУпАП. Окрім того, в постанові відсутні дані щодо здійснення відео фіксації на будь-які технічні носії інформацій, що також свідчить про відсутність у Відповідача будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення. Відповідачем не було оголошено суті адміністративного правопорушення, яке, на думку поліції, він вчинив, а саме: не зазначено обставин, які б вказували на те, що його дії місять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, чим порушено п. 5 розділу III Інструкції. Також позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки, чим порушено право на захист, що призвело до неправильного встановлення всіх обставин справи, її розгляду та вирішення з порушенням законодавства України. Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинуватим, постанову серія ЕАТ №7832052 від 28.09.2023 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

Ухвалою суду від 12.10.2023 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч. 4 ст. 47 КАС України, представником відповідача М.Назаренко надісланий 8.11.2023 року відзив на позовну заяву в якому зазначено, що Вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

28.09.2023 р. під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.З ст. 18 України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що порушив вимоги ПДР України. Під час несення служби інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області було виявлено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30м. від посадкового майданчика для зупинки марш» транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е ПДР України. В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права осі притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом доданим до матеріалів справи. Також, слід зазначити, що Позивач у позовній заяві стверджує, що «автомобіль припаркований в цьому місці, тому що, власнику стало погано та він залишив вказаний транспортний засіб», однак дослідивши відео з нагрудної камери інспектора УПП в Запорізькій області ДПП, було встановлено, що саме Позивач здійснив зупинку в забороненому та внаслідок чого, можна дійти висновку, що твердження Позивача ґрунтуються виключні власних переконаннях з метою введення в оману Суд та інших учасників справи. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. В задоволенні позовних вимог прохає відмовити в повному обсязі./а.с.16-17/.

22.11.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив/а.с.26-27./

Інших заяв та клопотань не подано. Інші процесуальні дії не вчинялися.

До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, прохали суд розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача прохав суд розглядати справу без участі представника.

Суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, до яких належать, зокрема, водії транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 15.9 «е» ПДР України зупинка транспортного засобу забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Приписами ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Судом встановлено, що 28.09.2023 року інспектором 2 роти1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізький області Іщенко Р.О. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАТ № 7832052, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 8).

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е ПДР України порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначає що не порушував вимог п. 15.9 «е» ПДР.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 86 КАС України,

До відзиву на позовну заяву представником відповідача надано DVD-диск з фіксацією правопорушення.(а.с. 19).

Дослідженням фрагментів відеозаписів, які містяться на наданому DVD-диску, встановлено, що на відеозаписі зафіксовано процес розгляду справи 28.09.2023року , спілкування працівників поліції з позивачем на пр. Соборному у м.Запоріжжі біля зупинки громадського транспорту. Позивачу були роз`яснені його права та обов`язки та суть адміністративного правопорушення. Крім того, на відеозаписі видно встановлені дорожній знак «Пункт зупинки автобуса».

Долучений до матеріалів справи відеозапис порушення ОСОБА_1 пп. п. 15.9 «е» ПДР України підтверджує скоєння позивачем правопорушення та є належним та допустимим доказом по справі.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що інспектором з паркування виважено, обґрунтовано та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, надані відповідачем докази, які у розумінні ст.251 КУпАП, є допустимими, підтверджують факт порушення позивачем вимог пп. «е» п.15.9 ПДР України.

Позивачем жодного доказу не надано суду на обгрунтування позову.

Викладене свідчить про доведеність відповідачем відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП та є підставою для відмови в скасуванні оскаржуваної постанови серії ЕАТ №7832052 від 28.09.2023 року.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Фісун Н.В.