Справа № 420/20200/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2 поверх) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 серпня 2023 року через канцелярію суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2 поверх) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку, з обґрунтуванням поважності причин пропуску, а також уточненої позовної заяви із вірним визначенням складу учасників справи в кількості примірників для суду та всіх учасників справи.

Через канцелярію суду 21.08.2023 року (вхід. №28590/23) від позивача надійшла заява на усунення виявлених недоліків, до якої додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та уточнений адміністративний позов, в якому визначено відповідачами Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022. М. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під, 2 поверх) та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), відповідно до якого позивач просить:

- Визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Харківській області від 08.02.2022 року у призначенні пенсії за віком позивачу;

- Зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління та періоди догляду за дитиною до трьох років з 03.11.1991 року по 03.11.1994 року на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та період догляду за дитиною до дванадцяти років з 04.06.1995 року по 13.02.2005 року на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та записів в трудовій книжці НОМЕР_4 .

Ухвалою від 05 вересня 2023 року після усунення виявлених недоліків, позивачу поновлено строк звернення до суду та уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в лютому 2022 року звернулась до пенсійного органу із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком. Проте, рішенням від 08.02.2022 року Головне управління ПФУ в Харківській області відмовило у призначенні пенсії за віком.

На думку позивача, рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на те.

Так, стосовно відсутності запису про звільнення, позивач зазначає, що починаючи з 17.12.1979 року вона працювала на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління та пізніше отримувала декретні виплати саме з даного підприємства, про що свідчать записи в трудовій книжці.

Також позивач зазначила, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

А тому за правильність та достовірність внесеної до трудової книжки інформації має відповідати керівник підприємства, а не власник трудової книжки.

Через канцелярію суду 18.09.2023 року (вхід. № 31517/23) від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшла належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача.

Через канцелярію суду 21.09.2023 року (вхід. № ЕП/37755/23) від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області при розгляді заяви Позивача про призначення пенсії за віком було правильно застосовано норми законодавства.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 17.12.1979 по 01.11.1981, Головне управління зазначає, що згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту України від 29.07.1993 (далі - Інструкція 58) до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

П. 2.3 Інструкції 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Страховий стаж Позивача становить 16 років 6 місяців 2 дні.

Відповідно до ч. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній N 637, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 12.08.1993, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В Рішенні про відмову в призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було зазначено, що для зарахування спірного періоду до страхового стажу необхідно надати довідку з уточненням періодів роботи та підстав звільнення.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 12 років, Головне управління зазначає, що позивачу у Рішенні про відмову в призначенні пенсії Головним управлінням було роз`яснено, що для зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 3-х років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) необхідно надати документи, що підтверджують факт виховання дитини до 3-х років. Жодних доводів чи норм Закону з цього приводу Позивачем у позові не наведено, дане питання винесено лише в прохальну частину без жодного обґрунтування.

В трудовій книжці НОМЕР_4 в записі №6 вказано підставою звільнення з роботи - догляд за дитиною до 12 років. Але це підстава звільнення, на яку мала право позивач згідно з трудовим законодавством і використала це право.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду відповідно до ст. 240 КАС України.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена до електронного кабінету Головного управління ПФУ в Харківській області, 05.09.2023 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 06.09.2023 року.

Відзив на позовну заяву від Головного управління ПФУ в Харківській області також до суду не надходив.

До суду від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшла завірена копія пенсійної справи позивача (вхід. № 31517/23 від 18.09.2023 року).

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.09.1990 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 має сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 має сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач має трудову книжку серії НОМЕР_7 видану 20.12.1979 року на ім`я ОСОБА_1 .

Вказана трудова книжка містить такі записи, зокрема:

Машинорозрахунка станція Одеського міського житлового управління:

- п.1: 17.12.1979 року - прийнята ученицею в оператори бухгалтерських машин на підставі наказу № 37 від 14.12.1979 року;

- п.2: 11.03.1980 року - призначена оператором другої категорії бухгалтерських машин на підставі наказу №8 від 11.03.1980 року;

- Машинорозрахункова станція Одеського міського житлового управління реорганізовано в Обчислювальний центр Одеського міського житлового управління на підставі наказу № 42 від 09.02.1981 року;

- п.3: 03.03.1981 року - призначена оператором другої категорії бюро ВКМ на підставі наказу №4 від 03.03.1981 року;

- п.4: 01.11.1981 року - призначена оператором першої категорії бюро ВКМ на підставі наказу № 55 від 30.10.1981 року;

- ТОВ «ТОР-93»;

- п.5: 01.11.1995 року - прийнята на посаду інженера-програміста на підставі наказу №24 від 01.11.1995 року.

Так, судом встановлено, що по досягненню пенсійного віку, позивач 02.02.2022 року звернулась до пенсійного органу із заявою встановленого зразка та необхідними документами для призначення пенсії за віком.

Відповідно до розписки-повідомлення, до заяви про призначення пенсії за віком позивач надала:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру,

- заяву про призначення пенсії,

- паспорт,

- свідоцтво про народження НОМЕР_3 ,

- свідоцтво про шлюб,

- трудову книжку,

крім того, позивачем було надано свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що вказану заяву з додатками за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Харківській області та 08.02.2022 року прийнято рішення № 79 про відмову у призначенні пенсії за віком.

У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 16 років 06 місяців 02 дні.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зарахований період з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення та підпис відповідальної особи.

Для зарахування до страхового стажу періоду з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року необхідно надати довідку з уточненням періодів роботи та підстав прийняття/звільнення.

Також для зарахування до загального страхового стажу періодів догляду на дитиною до 3-х років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) необхідно надати документи, що підтверджують факт виховання дитини до 3-х років.

Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 15.01.2027 року.

Позивач не погодившись із такою відмовою у призначенні пенсії, звернулась до суду із цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Суд зазначає, що у п. 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач має трудову книжку серії НОМЕР_7 видану 20.12.1979 року на ім`я ОСОБА_1 .

Вказана трудова книжка містить такі записи, зокрема:

Машинорозрахунка станція Одеського міського житлового управління:

- п.1: 17.12.1979 року - прийнята ученицею в оператори бухгалтерських машин на підставі наказу № 37 від 14.12.1979 року;

- п.2: 11.03.1980 року - призначена оператором другої категорії бухгалтерських машин на підставі наказу №8 від 11.03.1980 року;

- Машинорозрахункова станція Одеського міського житлового управління реорганізовано в Обчислювальний центр Одеського міського житлового управління на підставі наказу № 42 від 09.02.1981 року;

- п.3: 03.03.1981 року - призначена оператором другої категорії бюро ВКМ на підставі наказу №4 від 03.03.1981 року;

- п.4: 01.11.1981 року - призначена оператором першої категорії бюро ВКМ на підставі наказу № 55 від 30.10.1981 року;

ТОВ «ТОР-93»;

- п.5: 01.11.1995 року - прийнята на посаду інженера-програміста на підставі наказу №24 від 01.11.1995 року.

В рішенні про відмову у призначенні пенсії пенсійним органом було зазначено, що до страхового стажу не зарахований період з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення та підпис відповідальної особи.

З цього приводу позивач зазначила, що по-перше, починаючи з 17.12.1979 року вона працювала на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління та пізніше отримувала декретні виплати саме з даного підприємства, про що свідчать записи в трудовій книжці. По-друге, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. А тому за правильність та достовірність внесеної до трудової книжки інформації має відповідати керівник підприємства, а не власник трудової книжки.

Аналізуючи вказані доводи обох сторін та наведені норми законодавства, суд зазначає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, та окрім того, саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника та внесення виправлень, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу позивача період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Стосовно зарахування до загального страхового стажу періодів догляду на дитиною до 3-х років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), суд зазначає таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 КЗпП України за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що в рішенні про відмову у призначенні пенсії позивача з метою зарахування відповідного періоду до страхового стажу управлінням запропоновано надати документи, що підтверджують факт виховання дитини до 3-х років.

Суд зазначає, що такі дії відповідача є протиправними, адже як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до пенсійного органу надавалось свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 .

Та окрім того, відповідно до п.п. 2 п. 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відповідачами не надано суду доказів на підтвердження вчинення дій, визначених п.п.2 п. 6 Положення про управління ПФУ № 28-2 щодо отримання інформації про перебування позивачки у спірний період у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Аналізуючи наведені норми законодавства та зміст заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Харківській області від 08.02.2022 року у призначенні пенсії за віком позивачу, правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії № 79 від 08.02.2022 року прийняте Головним управлінням ПФУ в Харківській області з підстав безпідставного неврахування до страхового стажу позивача період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.2981 року на підставі записів у трудовій книжці та незарахування до загального страхового стажу періодів догляду за дитиною до 3- років.

Щодо решт позовних вимог, суд зазначає таке.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п.4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, суд доходить висновку, що після розгляду заяви та документів структурним підрозділом пенсійного органу, матеріали передаються до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.2981 року на підставі записів у трудовій книжці, періоди догляду за дитиною до трьох років з 03.11.1991 року по 03.11.1994 року на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та період догляду за дитиною до дванадцяти років з 04.06.1995 року по 13.02.2005 року на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та записів в трудовій книжці НОМЕР_4 .

Стосовно зарахування до страхового стажу період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.2981 року на підставі записів у трудовій книжці суд надав оцінку вище.

Разом з цим суд погоджується з думкою представника Головного управління ПФУ в Одеській області, що позивачем не обґрунтовано вимоги щодо зарахування до загального страхового стажу періоду догляду за дитиною до 12-років та не надано до Головного управління разом із заявою при призначення пенсії та до суду доказів наявності підстав для зарахування такого періоду.

Також відповідно до наданих відповідачем копій пенсійної справи позивача вбачається, що разом із заявою про призначення /перерахунку пенсії від 02.02.2022 року, відповідно до розписки-повідомлення позивачем до заяви додано тільки свідоцтво про народження НОМЕР_8 , 1 кількість, і не додано свідоцтво про народження дитини Серії НОМЕР_9 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачами не було розглянуто питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періоди догляду позивача за дітьми.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Із встановлених судом обставин вбачається, що відповідачем не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, не було надано час для надання додаткових документів для призначення пенсії.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в цій справі, який відповідатиме завданням адміністративного судочинства, регламентованим ст. 2 КАС України, буде зобов`язання відповідача - Головне управління ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням наданих документів на підтвердження зарахування до загального трудового стажу періодів догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та зарахування до страхового стажу період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління.

В решті позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати періоди догляду за дітьми до трьої років з 03.11.1991 року по 03.11.1994 року та до 12 років з 04.06.1995 року, слід відмовити, оскільки відносно цих періодів відповідачем не було прийнято рішення.

Тому відсутні правові підстави для задоволення цих позовних вимог, оскільки такі позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково правомірними та належать задоволенню частково.

Стосовно посилань відповідача на те, що причини пропуску строку звернення позивачем до суду є неповажними, суд зазначає, що ухвалою суду від 05 вересня 2023 року за результатами розгляду заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, позивачу поновлено строк звернення до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з цим відповідач не наводить доводи щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду неповажними, а тому суд не знайшов підстав вважати, що викладений в ухвалі висновок про визнання поважними причини пропуску строку звернення був передчасним, а відтак відсутні правові підстави для розгляду питання про залишення позову без розгляду.

З огляду на те, що позов задоволено частково, сплачений судовий збір належить стягненню з Головного управління ПФУ в Харківській області, до якого заявлено основну позовну вимогу.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2 поверх) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2022 року № 79 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про призначення пенсії за віком з урахуванням наданих документів на підтвердження зарахування до загального трудового стажу періодів догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та зарахування до страхового стажу період роботи з 17.12.1979 року по 01.11.1981 року на Машинорозрахунковій станції Одеського міського житлового управління, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місце знаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко