Справа № 759/5788/23
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5788/23

пр. № 2-а/759/77/23

29 листопада 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та протиправне тимчасове затримання транспортного засобу згідно акту про огляд та тимчасове затримання транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач через свого представника - адвоката Очколяса Д.В. звернувся до суду з позовом та просить суд:

- визнати протиправними та скасувати постанову від 19.01.2023 року серії БАД № 419952;

- визнати протиправними дії з тимчасового затримання транспортного засобу згідно з актом від 19.01.2023, складеного інспектором роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м. Києві лейтенантом Гудимою Сергієм Юрійовичем та скасувати зазначений акт.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.01.2023 року відносно ОСОБА_1 складена постанова серії БАД № 419952, відповідно до якої до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700,00 грн. за порушення ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Через нечитабельність отриманої постанови єдина інформація, яку можна ідентифікувати, зводиться до того, що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст. 122 КУпАП через те, що водій ОСОБА_1 здійснив порушення… інфініті.. на місці з дорожнім знаком, на якому стоянка водіям з інвалідністю або які перевозять таких осіб ним.

Одночасно, 19.01.2023 року ОСОБА_1 було отримано копію Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.01.2023, складеного інспектором роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м. Києві лейтенантом Гудимою С.Ю.

Вказує, що викладенні в постанові обставини не відповідають дійсності, докази щодо наявності підстав для затримання транспортного засобу, ідентифікувати який неможливо, з доставлянням його спеціальний майданчик, відсутні.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону, формально та поверхово, за його відсутності, й при цьому було порушено його право на захист.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 37-39).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року визнано поважними причини пропуску строків оскарження постанови, поновлено пропущений строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення та прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 81-82).

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

25.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову за його безпідставністю та недоведеністю, просив відмовити у його задоволенні (а.с. 88-95).

Заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до суду подано не було, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.01.2023 року відносно позивача було винесено постанову серії БАД № 419952, відповідно до якої до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700,00 грн. за порушення ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Вказане сторонами не заперечується.

Наявна в матеріалах справи копія постанови серії БАД № 419952 від 19.01.2023 року нечитабельна.

З матеріалів справи вбачається, що постанова серії БАД № 419952 від 19.01.2023 року 27.03.2023 року, тобто до відкриття провадження у справі, направлена до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з огляду на що вимоги ухвали суду від 13.04.2023 року не виконані.

Разом з тим, сторонами не заперечується, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення стоянки в зоні дії дорожнього знаку, який дозволяє таку стоянку для транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Дослідивши оскаржувану постанову, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 8.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до розділу 33 Дорожні знаки ПДР, знак 5.43 передбачає «Зону стоянки». Позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

За змістом пункту 7.17 ПДР України табличка «Особи з інвалідністю». Застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 і 5.43 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Пунктом 30.3.ґ. ПДР визначено, що «Водій з інвалідністю» - квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що здійснювати стоянку транспортних засобів у зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки», встановленого разом із табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», мають право водії на чиїх транспортних засобах встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

При цьому суд звертає увагу, що розміщення такого знаку відповідно до пункту 30.3.ґ. ПДР визначено не лише на транспортних засобах якими керують водії з інвалідністю, а й на транспортних засобах водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Згідно із ч. 6 ст. 122 КУпАП визначено, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами примітки до ст. 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як було встановлено, позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП через здійснення стоянки в зоні дії дорожнього знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю».

Щодо доводів позивача про те, що вказане не доведено належними доказами, то суд оцінює таку позицію критично та розцінює її як спробу уникнути відповідальності.

Так, відповідно до копій фотознімків, наявних у матеріалах справи на а.с. 27, 28, які були надані відповідачем у відповідь на звернення позивача та його адвоката, вбачається, що на транспортному засобі марки Infiniti білого кольору, який був припаркований в межах дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», не було встановлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Посилання позивача на те, що вказаний транспортний засіб не можна ідентифікувати, судом також оцінюються критично, адже з копій фотознімків вбачається цифрове позначення номерного знаку «8679», марка автомобіля, його колір. Як не заперечено позивачем, йому було видано акт огляду та затримання транспортного засобу Infiniti G25 номерний знак НОМЕР_1 , який був складений у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, через що була винесена оскаржувана постанова.

Тому, підстав вважати, що зображений на знімках автомобіль, та автомобіль, щодо якого складено акт, є різними, у суду немає.

Дані фотозображення суд вважає належними та допустимими доказами в силу ст. 251 КУпАП, оскільки вони посвідчені в порядку, встановленому законом, надані відповідачем установленому порядку, в тому числі на адвокатський запит, та які були обґрунтовано враховані при винесенні оскаржуваної постанови.

Посилання позивача на ту обставину, що викладенні у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та правомірності дій інспектора щодо складення оскаржуваної постанови.

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вище суд дійшов висновку, що постанова від 19.01.2023 року серії БАД № 419952 прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Щодо твердження позивача про безпідставність тимчасового затримання транспортного засобу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

З урахуванням викладеного вище, після встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, у відповідності до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП та у зв`язку із тим, що транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, інспектором було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу позивача шляхом доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначені дії відповідачем було вчинено у відповідності до вимог ст. ч. 1 ст. 265-2 КУпАП.

Тому, вимога про визнання протиправними дій з тимчасового затримання транспортного засобу згідно з актом від 19.01.2023, складеного інспектором роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м. Києві лейтенантом Гудимою Сергієм Юрійовичем та скасування зазначеного акту, також не підлягає задоволенню.

Щодо доводів позивача про неможливість скористатися правовою допомогою, то судом не встановлено, що інспектор в ході розгляду справи перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором положень статей 278, 279 КУпАП, то колегія суддів зазначає, що у даному випадку КУпАП передбачає соціальну, спрощену процедуру притягнення до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення, оскільки на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258, відповідно до якої, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься а місці вчинення правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведе вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 72, 73, 74, 77, 78, 242-247, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та протиправне тимчасове затримання транспортного засобу згідно акту про огляд та тимчасове затримання транспортного засобу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко