Справа № 160/8750/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/8750/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023р. у справі №160/8750/23
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «РІПЛЕЙ»
до: про:Львівської митниці визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів
ВСТАНОВИВ:

06.04.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю «РІПЛЕЙ» (далі ТОВ «РІПЛЕЙ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів / а.с. 1-3 том 1/.

Судом першої інстанції 02.05.2023р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано час для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 39 том 1/.

У межах наданого строку позивачем зазначені судом недоліки адміністративного позову було усунуто / а.с. 42-43 том 1/ та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/8750/23 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 44 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного 09.10.2020р. між ним (покупець) та MEDD Co., Ltd (Республіка Корея) (постачальник) контракту №1310, умовами якого передбачено постачання товару у повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними в виставлених постачальником інвойсах до цього контракту, які є його невід`ємною частиною, продавцем було здійснено поставку партії товару позивачу, яким у свою чергу, з метою митного оформлення товару було 10.03.2023р. подано до Львівської митниці митну декларацію № 23UA50U7 (далі МД) у якій зазначено товари що імпортуються, зокрема (товар № 2, графа 31, код товару 33049900): «Косметичні препарати, засоби для макіяжу та препарати для догляду за шкірою, без вмісту озоноруйнуючих речовин, не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів, не в аерозольній упаковці….» та усі документи, які підтверджують митну вартість задекларованого товару, яка була визначена позивачем за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, але митним органом, через виявлені у поданих позивачем документах розбіжності та неточності, відсутність усі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, 14.03.2023р. було прийнято рішення про коригування митної вартості товару (товар № 2, графа 31, код товару 33049900) № UA209000/2022/100126/2, яким митну вартість задекларованого товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості 2ґ. Позивач вважає прийняте відповідачем рішення про визначення митної вартості необґрунтованим та безпідставним, оскільки ним як декларантом були надані усі необхідні документи для ідентифікації визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної оцінки задекларованого товару саме за методом №1, тобто за ціною контракту №1310 від 09.10.2020р. ( з додатковою угодою №3 до нього) щодо ввезеної за інвойсом від 19.12.2022р. до цього контракту партії товару на митну територію України, а у митного органу, навпаки, були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного методу визначення митної вартості 2ґ, тому вважає прийняте відповідачем рішення необґрунтованим та безпідставним і просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості (далі рішення) № UA209000/2022/100126/2 від 14.03.2023р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023р. у справі №160/8750/23 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості (далі рішення) № UA209000/2022/100126/2, прийняте Львівською митницею 14.03.2023р. / а.с. 209-214 том 1/.

Відповідач , не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 1-8 том 2/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.2023р. ця апеляційна скарга була повернута заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України / а.с. 43-44 том 2/.

Відповідачем, за допомогою засобів системи «Електронний суд», 20.10.2023р. було повторно подано до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 12.07.2023р. у цій справі, та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження / а.с. 46-78 том 2/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023р. у справі №160/8750/23 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 р. у справі №160/8750/23 та апеляційний розгляд справи призначено в порядку письмового провадження з 21.11.2023р. / а.с. 80-81 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 82-88 том 2/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 46-53 том 2/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, зроблені судом висновки, суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 12.07.2023р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 114-115 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції було об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи та постановлено правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 12.07.2023р. залишити без змін.

За клопотанням відповідача Третім апеляційним адміністративним судом, відповідною ухвалою від 02.11.2023р., зупинено дію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023р. у справі №160/8750/23 / а.с. 109 том 2/.

Положеннями ч. 5 ст. 250 КАС України, серед іншого, передбачено що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ТОВ «РІПЛЕЙ», позивач у справі, та іноземною компанією MEDD Co., Ltd (Республіка Корея) (Постачальник) контракту №1310 від 09.10.2020р.(з урахуванням додаткової угоди №3 до нього) / а.с. 7-13,14 том 1/, постачальник відповідно до умов контракту та на підставі супровідних документів, здійснив поставку партії товару на адресу позивача, яким у свою чергу, з метою митного оформлення було 10.03.20203р. подано МД №23UA50U7 / а.с. 4-6 том 1/, у якій зазначено товари що імпортуються, зокрема (товар № 2, графа 31, код товару 33049900): «Косметичні препарати, засоби для макіяжу та препарати для догляду за шкірою, без вмісту озоноруйнуючих речовин, не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів, не в аерозольній упаковці….», та митна вартість задекларованого товару була визначена декларантом за ціною договору, щодо товарів які імпортуються, також позивачем до МД додано документи, які підтверджують митну вартість задекларованого ним товару, а саме: - зовнішньоекономічний контракт № 1310 від 09.10.2020р.; - додаткову угоду № 3 до зовнішньоекономічного контракту № 1310 від 09.10.2020р.; - рахунок (інвойс) № MedB/RL-202212-19 від 19.12.2022р.; - МД країни відправлення № 41594-22-006548Х від 26.12.2022р.; - платіжне доручення № 40 від 28.12.2022р.; - рахунок перевізника № 947 від 08.03.2023р.; - довідка перевізника товару № 0803/1 від 08.03.2023р..

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою у наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості документах виявлені розбіжності та неточності, і встановлена відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим митним органом було запропоновано декларанту надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, але додаткові документи не було надано і 14.03.2023р. митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товару (товар № 2, графа 31, код товару 33049900) № UA209000/2022/100126/2, яким митну вартість задекларованого позивачем товару на рівні 7,1845 долара США/кг, скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості ( метод 2ґ) до 17,02 долара США/кг. /а.с. 30 том 1/.

При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним рішення, яке є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару документах, а також на відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що зробило неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваного товару (товар № 2, графа 31, код товару 33049900) , наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості ( метод 2ґ).

Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Так ч. 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданої суду копії рішення відповідача, про коригування митної вартості товарів /а.с. 30 том 1 /, яке є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , а саме те, що стосується надання послуг з логістики (транспортування) товару, здійснення оплати задекларованої партії товару (дата, строки), але при цьому це рішення відповідача про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості не містить будь-якого порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод, також у рішенні відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, як і не містить це рішення жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо, а також докладної інформації та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем разом з МД №23UA50U7 від 10.03.2023р. / а.с. 4-6 том 1/, щодо товару, що імпортується - товар № 2, графа 31, код товару 33049900: «Косметичні препарати, засоби для макіяжу та препарати для догляду за шкірою, без вмісту озоноруйнуючих речовин, не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів, не в аерозольній упаковці….», було надано усі документи які надають можливість визначити усі складові частини митної вартості щодо цього товару : - зовнішньоекономічний контракт № 1310 від 09.10.2020р.; - додаткову угоду № 3 до зовнішньоекономічного контракту № 1310 від 09.10.2020р.; - рахунок (інвойс) № MedB/RL-202212-19 від 19.12.2022р.; - МД країни відправлення № 41594-22-006548Х від 26.12.2022р.; - платіжне доручення № 40 від 28.12.2022р.; - рахунок перевізника № 947 від 08.03.2023р.; - довідка перевізника товару № 0803/1 від 08.03.2023р. /а.с. 4-29 том 1/, які повністю підтверджують визначену декларантом митну вартість цього товару за ціною контракту (основний метод визначення митної вартості), тоді як відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не доведено, що подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною контракту.

Отже з огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що позивачем під час здійснення митного оформлення задекларованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження визначення ним митної вартості задекларованого товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості (методом 2ґ) , із посиланням на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів прийняті митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.07.2023р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 р. у справі № 160/8750/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанова виготовлена під підписана - 29.11.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов