Справа № 400/12794/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 р. № 400/12794/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мельника О.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача:Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 . (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про: визнання протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за 101 (сто одну) невикористану добу вихідних, святкових та неробочих днів, які не використані під час виконання завдань у зоні проведення антитерористичної операції (далі АТО) у Донецькій та Луганській областях; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 101 добу вихідних, святкових та неробочих днів, які не використані під час виконання завдань у зоні проведення АТО/ООС у Донецькій та Луганській областях, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення, у подвійному розмірі (у порядку статті 72 Кодексу законів про працю України).

Позов позивач обґрунтував тим, що відповідач не виплатив йому при звільненні з військової служби грошову компенсацію за 101 вихідних, святкових та неробочих днів, які не використані ним під час виконання завдань у зоні проведення АТО у Донецькій та Луганській областей,.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався про наявність судової справи повідомлений належним чином.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України Суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по 30.06.2021.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021 №143 з 30.06.2021 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У вказаному наказі нічого не зазначено про виплату позивачу грошової компенсації за невикористані доби вихідних, святкових та неробочих днів.

У період з 17.09.2016 по 27.10.2016 та з 21.04.2017 по 19.06.2017, з 19.06.2217 по 26.06.2017, з 06.07.2022 по 22.07.2020,з 24.08.2020 по 28.09.2020, з 30.10.2020 по 04.01.2021, з 10.01.2021 по 08.02.2021, з 10.02.2021 по 14.04.2021 позивач безпосередньо брав участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення анти терористичної операції, що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2021 № 1980/1 та17.08.2021 №1980.

Після звільнення з військової служби позивач не звертався до відповідача з вимогою про виплату йому грошової компенсації за невикористані доби вихідних, святкових та неробочих днів під час виконання завдань у зоні проведення АТО.

Вважаючи протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо нарахування та виплати йому при звільненні грошової компенсації за невикористані доби вихідних, святкових та неробочих днів під час виконання завдань у зоні проведення АТО позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби), для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 203 Статуту внутрішньої служби вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігр. Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня.

Відповідно до абзацу двадцять п`ятого пункту 3 розділу II Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2016 за № 478/28608, в умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються завдання, серед яких, надання військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

Отже, військовослужбовцям, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, у тому числі поза пунктами постійної дислокації військової частини в особливий період, надаються інші дні для відпочинку.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної до 28.02.2018) встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту.

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (далі Інструкція № 260) (чинної до 19.07.2018), ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Пунктом 1.5. Інструкції №260 визначено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Подібна правова норма закріплена і в абзаці першому пунктом 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (чинний з 20.07.2018 і по сьогоднішній день), яким встановлено, що за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розділом XXXI Порядку №260 визначено складові сум грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю у разі його звільнення з військової служби, і вказаними нормами також не передбачено виплату військовослужбовцю компенсації невикористаних днів відпочинку за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні.

Отже, вищенаведеними нормативно-правовими актами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби.

Тому посилання позивача при обґрунтуванні своїх позовних вимог на статтю 72 Кодексу законів про працю України є безпідставним у зв`язку з тим, що норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки питання грошового забезпечення військовослужбовців врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошову компенсацію за невикористані вихідні, святкові та не робочі дні, які не використані під час виконання завдань у зоні проведення АТО у Донецькій та Луганській областях, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення, у подвійному розмірі (у порядку статті 72 Кодексу законів про працю України).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник