Справа № 343/2555/23
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2555/23
Провадження №: 2-а/0343/67/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Львівській й області про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся 11.10.2023 до Долинського районного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Львівській області про скасування постанови, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7906684 від 10.10.2023, складену інспектором Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Ловасом Йосифом Йосиповичем про накладення на нього штрафу у розмірі 340 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2023 року на нього, ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7006684, складену інспектором Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Ловасом Й.Й.

Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як не відображає дійсних обставин справи та винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

У вказаній постанові зазначено, що 10 жовтня 2023 року в м. Стрий по вул. Філарета Колесси, він, керував транспортним засобом Mercedes-Вenz 609 D, державний номер НОМЕР_1 , в якому були відсутні бризковики передбачені конструкцією, чим порушив п. 31.4.7е ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1.ст. 121 КУпАП і на нього накладений штраф у розмірі 340 гривень.

Однак вказане не відповідає дійсності виходячи з наступного.

Він 10 жовтня 2023 року їхав по вул. Філарета Колесси в м. Стрий. Львівської області. Його зупинили працівники поліції і, не вказавши причину зупинки, почали вимагати для огляду посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб. На його вимоги пояснити причину зупинки та з якого приводу він повинен показувати вказані документи, отримав відповідь, що він порушив правила дорожнього руху. Однак зразу ж вказати які саме порушення правил він допустив, поліцейські не могли. Тоді патрульний поліцейський обійшов його автомобіль та повідомив, що виносить постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки у машині відсутні бризговики, що є порушенням ПДР.

Він знову намагався пояснити працівнику поліції, що у вказаному автомобілі немає бризговиків через відсутність їх у конструкції транспортного засобу, на що той не відреагував та почав складати процесуальні документи.

Отже, під час винесення оскаржуваної постанови, працівником поліції не враховано, що у автомобілі Mercedes-Вenz 609 D, 1995 року випуску, не передбачено таких захисних пристроїв як фартухи та бризковики, а тому, він не мав права їх встановлювати всупереч вимогам стандартів і, відповідно, вони відсутні на його автомобілі. Також, його автомобіль проходить технічний огляд і жодного разу не було вказано на таку технічну несправність як відсутність бризговиків.

Окрім того, в порушення норм законодавства поліцейським не складено відповідного акту перевірки колісного транспортного засобу, копію акту на місці зупинки йому надано не було, до постанови - відповідний акт не додано. Відсутність акту перевірки колісного транспортного засобу на технічну несправність, який є основним законним доказом технічної несправності виключає таку несправність.

Згідно технічної характеристики автомобіля за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Вenz 609 D, 1995 року, номерний знак НОМЕР_1 його конструкцією не передбачені бризговики. Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу грязезахисні фартухи та бризковики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 (є) ПДР України.

Працівник поліції не мав права притягувати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, а він діяв не всебічно, не повно і не об`єктивно, без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності та не керувався законом.

Ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування у цьому випадку про те, що конструкція автомобіля Mercedes-Вenz 609 D, 1995 року, передбачає наявність грязезахисних фартухів та бризговиків покладено на відповідача.

Разом з тим, з оскарженої постанови не вбачається, чим передбачено наявність грязезахисних фартухів та бризговиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього автомобіля їх передбачає (посилання на ДСТУ тощо).

Враховуючи зазначене, працівником поліції не доведено наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.1-5).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2023 цивільна справа № 343/2555/23 про скасування постанови передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.14).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2023, відкрито провадження у справі № 343/2555/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Львівській й області про скасування постанови. Призначено підготовче судове засідання. Відповідачу в строк до 01.11.2023 запропоновано подати відзив на позов (а.с.15).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Львівській й області про скасування постанови та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2023 (а.с.21).

Судове засідання призначене на 14.11.2023 відкладено на 29.11.2023 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання призначене на 29.11.2023 не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.29), подав заяву, згідно якої просить суд справу за його позовом про скасування постанови розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити (а.с.31).

Представник відповідача ГУНП в Львівській області, в судове засідання на повторний виклик не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, хоч про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с. 23,28) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24,30). У встановлений судом строк, відзиви на позовну заяву відповідач не надав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього

засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача та представника відповідача.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 121 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, органи національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні

правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил експлуатації транспортного засобу.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно з п. 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти,

що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до вимог п. 1.9 ПДР України , особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою серії ЕАТ №7906684 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2023, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, зокрема за те, що він 10.10.2023 о 00:47 год в м.Стрий по вул. Філарета Колеси,55, керував транспортним засобом Mercedes-Вenz 609 D, 1995 року, номерний знак НОМЕР_1 в якому відсутніі бризговики передбачені конструкцією транспортного засобу , чим порушив п.31.4.7«е» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП. Постановою накладено адміністративне стягнення на нього у вигляді штрафу розмірі 340,00грн (а.с.8).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

П. 31 ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно із п.п. 31.4 п. 31 ПДР України , забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, п.п. 31.4.7 (е) ПДР України віднесено відсутність передбачених конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Отже, відсутність бризговиків віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, конструкція цієї норми права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою, так і до грязезахисних фартухів і бризговиків.

Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу бризговики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України.

Настання відповідальності за порушення наведеного пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Ст. 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається зі змісту позову, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, в своїх поясненнях наполягав, що конструкція транспортного засобу (Mercedes-Вenz 609 D) не передбачає наявність задніх бризговиків.

Разом з тим, поліцейським при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З оскарженої постанови не встановлено, чим передбачено наявність цих бризговиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу передбачає бризговики (посилання на ДСТУ тощо).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2019 по справі № 524/9843/16-а.

Згідно п. 3 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13 жовтня 2008 року № 534 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1107/15798, передбачено, що за результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану КТЗ за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких підстав судом встановлено, що поліцейським не складено відповідного акту перевірки КТЗ, копію акту на місці зупинки т/з водію надано не було.

Отже, відсутність акту перевірки КТЗ на технічну несправність, який є основним законним доказом , виключає таку несправність.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ні працівником поліції, який виніс оскаржувану постанову , ні представником відповідача, не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували факт порушення позивачем 10.10.2023 вимог пп. «е» п. 31.4.7 ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є не доведеним.

Верховний Суд у постанові №357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних

даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕАТ №7906684 від 10.10.2023 та не підтверджується жодними іншими доказами.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 139, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Львівській й області про скасування постанови - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАТ №7906684 по справі про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2023 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,

відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 28.02.2008, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Львівській області, вул. Генерала Григоренка,3, м. Львів, 79000;

Суддя: