Справа № 200/3051/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року справа №200/3051/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Лихачова Романа Борисовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року (повне судове рішення складено 01 вересня 2023 року) у справі № 200/3051/23 (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності про відмову у виплаті додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168);

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів Постанови № 168.

На обґрунтування позову представник позивача зазначав, що позивач є учасником бойових дій. В період з 09.03.2022 по 31 грудня 2022 безпосередньо приймав участь в бойових діях, однак йому виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн., замість 100 000 грн., яка передбачена Постановою № 168.

На думку представника позивача довідка Військової частини НОМЕР_1 № 350/172/247/65/92 від 26.02.2023 про його безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у м. Краматорськ Донецької області та наказ командувача угрупування об`єднаних сил №1-ОД/дск 05.03.2022 про перехід до залучення особового складу для виконання спеціальних (бойових) завдань у складу ОТУ угрупування об`єднаних сил підтверджує його безпосередню участь у бойових діях, а відповідно він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання вимог ухвали місцевого суду відповідачем докази по справі не надано, про причини не надання витребуваних доказів суд не повідомлено.

Враховуючи, що ухвалу про відкриття провадження та зобов`язання подати докази, а також ухвалу про повторне витребування відповідачем було отримано заздалегідь та зазначений суб`єкт мав достатньо часу для їх виконання або повідомлення суду про причин неможливості виконати таку ухвалу, проте відповідних дій не вчинив, витребуваних доказів не надав.

Зазначає, що неподання витребуваних судом доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень є підставою для застосування до такого суб`єкта владних повноважень заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Наголошує, що факт безпосередньої участі у бойових діях підтверджується Наказом Командувача об`єднаних Сил №45/дск від 09.03.2022, яким наказано вважати такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угрупування об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та підпорядковуються командувачу угрупування об`єднаних сил.

Наказом Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022 наказано вважати таким, що вибув зі складу угрупування об`єднаних сил до складу оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 10.06.2022 року старшого солдата ОСОБА_1 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022 залучено до сил і засобів оперативно- стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань: військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 з 11.06.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 стало: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912, лист начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх. №63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Отже, зазначений наказ підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях, а відповідно позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Звертає увагу, що позивач дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, відповідач не може порушувати права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

У поясненнях з приводу заявленого представником позивача клопотання про витребування доказів, про що було зазначено в ухвалі апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, відповідач зазначає про відсутність законних підстав для надання витребуваних документів, посилаючись на Закон України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», Інструкцію з діловодства Збройних Сил України № 124.

Також наголошує на правомірності своїх дій та на відсутності у позивача права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн за спірний період.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №224 від 04.08.2016 позивача, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 серпня 2016 №49-РС на посаду експлуатаційного взводу, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Відповідно до довідки від 26.02.2023 №350/172/247/65/93/пс позивач перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 з 04.08.2016 м. Краматорськ Донецької області.

Відповідно до довідки від 26.02.2023 №350/172/247/65/92/пс позивач в період з 01.05.2018 по 13.02.2019, з 01.03.2019 по 09.06.2019, з 26.06.2019 по 06.01.2020, з 23.01.2020 по 03.05.2020, з 20.05.2020 по 09.06.2021, з 12.07.2021 по 23.02.2022 приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та здійснення зазначених заходів у м. Краматорськ Донецької області.

Довідка від 03.01.2023, видана військовою частиною НОМЕР_4 , зокрема, щодо позивача, про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії).

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 27.07.2023 №350/172/247/65/393/лс в період з 24.02.2022 по 27.07.2023 записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносилися.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 №38ад від 15.03.2022, №41ад від 23.03.2022, №45ад від 02.04.2022, №60ад від 01.05.2022, №73ад від 01.06.2022, №84ад від 03.07.2022, №93ад від 02.08.2022, №107ад від 02.09.2022, №121ад від 02.10.2022, №130ад від 01.11.2022, №143ад від 02.12.2022, №3ад від 05.01.2023 позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 №912/з/29, наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. пропорційно часу проходження служби у розрахунку за місяць.

Предметом спору є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди, а тому справа належить до спорів щодо проходження публічної служби та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 30 червня 2023 року, зокрема, витребувано з військової частини НОМЕР_1 : довідку про проходження служби ОСОБА_1 за період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; докази про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (бойові накази (бойове розпорядження), журнали бойових дій або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь у бойових діях або заходах) з період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; накази про призначення та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі Постанови № 168 за періоди проходження служби з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; детальний розрахунок нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі Постанови № 168 з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; відомості про виплату грошового забезпечення за спірний період; інформацію стосовно участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; належним чином засвідчену копію витягу з наказу Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022; належним чином засвідчену копію витягу з наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022; належним чином завірені копії всіх бойових наказів (бойових розпоряджень) чи витяги з них, які видано відносно ОСОБА_1 ; належним чином завірені копії журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) відносно ОСОБА_1 ; належним чином завірені копії рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань; належним чином засвідчену копію бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912; належним чином засвідчену копію листа начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх. №63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Ухвалою місцевого суду від 28 липня 2023 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до суду: письмові пояснення щодо заявленого позову; повторно витребувано з військової частини НОМЕР_1 : довідку про проходження служби ОСОБА_1 за період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; докази про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (бойові накази (бойове розпорядження), журнали бойових дій або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь у бойових діях або заходах) з період з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; накази про призначення та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі Постанови № 168 за періоди проходження служби з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; детальний розрахунок нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі Постанови № 168 з 09 березня 2022 по 31 грудня 2022 року; відомості про виплату грошового забезпечення за спірний період; інформацію стосовно участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; належним чином засвідчену копію витягу з наказу Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022; належним чином засвідчену копію витягу з наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022; належним чином завірені копії всіх бойових наказів (бойових розпоряджень) чи витяги з них, які видано відносно ОСОБА_1 ; належним чином завірені копії журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) відносно ОСОБА_1 ; належним чином завірені копії рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань; належним чином засвідчену копію бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912; належним чином засвідчену копію листа начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх. №63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням змісту заяв сторін по суті справи судом встановлено, що у червні 2022 року позивач був направлений до складу оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де проходив службу по грудень 2022 року.

Зі змісту заяв сторін по суті справи також вбачається, що між ними відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення цього спору є різне тлумачення сторонами підстав нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови КМ України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, надалі - Порядок № 260).

Згідно з п. 2 цього Порядку грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 168.

Пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Предметом спору, що розглядається судом у цій справі є правомірність розрахунку цього виду щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.

З 18 жовтня 2022 року редакція цього пункту Постанови № 168 діяла у редакції, яка додатково передбачила, що виплата вказаної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Положення пункту 1 Постанови № 168 прямо не визначають ознак районів безпосередньо у яких має перебувати військовослужбовець під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії для отримання додаткової винагороди. Раніше у тесті вказаного пункту слово район застосовується у словосполученні район проведення воєнних (бойових) дій. Тому суд виходить з того, що вказівку на перебування у районах слід розуміти як перебування у районах воєнних (бойових) дій.

Аналіз змісту пункту 1 Постанови № 168 дозволяє виявити обов`язкові умови виплати передбаченої нею додаткової винагороди військовослужбовцями у розмірі до 100 000 грн:

період дії воєнного стану;

безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів;

наявність наказу командира (з 18.10.2022).

За приписами п. 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 також встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Підстави виплати вказаного вище щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 (надалі - Окреме доручення), яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 без застосування телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 року № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529.

Враховуючи положення частини 4 статті 9 Закону № 2011, пункту 17 Порядку № 260, а також п. 2-1 Постанови № 168, підстави та умови виплати грошового забезпечення можуть визначатися Міністром оборони України. Тому вказане вище Окреме доручення підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Пунктом 3 Окремого доручення встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах також передбачено надання довідки керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2 до Окремого доручення) обов`язково передбачено зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. слід здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць вказано обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до Окремого доручення).

Таким чином визначені п.1 Постанови № 168 додержання умови виплати додаткової винагороди, зокрема безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів мають бути документально підтверджені конкретними наказами, журналами бойових дій, рапортами, на підставі яких складається довідка керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження відсутності у позивача права на отримання спірної винагороди відповідач надав довідку ВЧ НОМЕР_1 від 27.07.2023 №350/172/247/65/393/лс, згідно з якою в період з 24.02.2022 по 27.07.2023 записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносилися, рапорти про участь в бойових діях не надавались у зв`язку з тим, що солдат не приймав участь у бойових діях. Підставою видачі довідки зазначений журнал бойових дій ВЧ НОМЕР_1 №65 від 15.04.2014.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія судів погоджується з судом першої інстанції, що у цій справі не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, отже відсутня обов`язкова умова виникнення у позивача права на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на виконання позивачем бойових наказів в спірний період, оскільки одна лише ця обставина не є достатньою для виникнення у нього легітимного очікування отримання додаткової винагороди. Законодавством встановлені вимоги щодо документального підтвердження додержання вказаних умов, дотримання яких у даному випадку судом не встановлено.

В апеляційній скарзі представник зауважує, що наказом Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022 залучити до сил і засобів оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань: військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 з 11.06.2022 старшого солдата ОСОБА_3 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 стало: підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 стало: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912, лист начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх.№63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Колегія суддів зазначає, що такий наказ не є доказами безпосередньої участі позивача в бойових діях та відповідних заходах, оскільки відповідно до телеграми від 25.03.2022 № 248/1298 та Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 безпосередня участь у бойових діях та заходах підтверджується сукупністю документів: бойовим наказом (бойовим розпорядженням), журналом бойових дій (вахтовим журналом), або журналом ведення оперативної обстановки, або бойовим донесенням, або постовою відомістю, рапортом (донесенням) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Щодо доводів апелянта враховуючи, що суд першої інстанції неправомірно не наклав штраф за ненадання відповідачем витребуваних документів, які мають важливе значення для вирішення справи, апеляційний суд вважає, що такі доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем та його представником не наведено аргументів і не надано доказів того, що відповідачем не правильно розраховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі за вказаний період, зокрема щодо її визначення пропорційно часу участі позивача у відповідних діях та заходах.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі викладеного суд не приймає доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок доказування факту прийняття нею участі у бойових діях або безпосередньої особистої участі у заходах оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії та не витребував у відповідача докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Лихачова Романа Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року у справі № 200/3051/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 28 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук