Справа № 420/13303/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса та Одеського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання зарахувати на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, вирішив у задоволення адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідачів Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса та Одеського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина;

(2). Зобов`язати Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у Приморському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вважає, що був призваний на військову службу 06.08.1979 Ленінським РВК м. Одеси та проходив військову службу до 23.07.2003, останнім місцем його служби була військова частина НОМЕР_1 , у якій він знаходився на посаді заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення 96 окремого центру розвідки радіовипромінювань космічних об`єктів Південного оперативного командування у військовому званні підполковник, з якої був звільнений наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 23.07.2003 № 186 на підставі пункту 67 підпункту «б» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на підставі рапорту від 15.01.1998 рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15.01.1998 (протокол № 3) його було поставлено на квартирний облік. У подальшому ОСОБА_1 та його родину було забезпечено службовим житлом у гуртожитку на території військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Факт проживання у зазначеному житлі підтверджується довідкою від 19.06.2007 № 60 з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію та актом обстеження житлових умов від 29.10.2008. Факт перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 15.01.1998 підтверджуються поясненнями наданими, у заяві від 29.05.2021, підполковником запасу ОСОБА_2 , який під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 був членом житлової комісії та майорами запасу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також факт перебування на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення підтверджується наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 23.07.2003 № 186 про звільнення ОСОБА_1 у запас зі збереженням на квартирній черзі. Військова частина НОМЕР_1 під час проведення організаційно-штатних заходів була розформована, а наявна документація передана до військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_1 . З листа від 05.08.2021 № 839 військової частини НОМЕР_2 вбачається, що з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 не надходила житлова справа підполковника запасу ОСОБА_1 . Після розформування військової частини НОМЕР_1 житлові справи військовослужбовців, які були на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , передані до військового комісаріату Приморського району м. Одеси (наразі Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси) для подальшої постановки останніх на квартирний облік військового комісаріату, що підтверджується відповіддю Начальника Приморського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, викладеною у Листі Вих. №ВЗ/4785 від 26.08.2022 р. У 2021 році ОСОБА_1 дізнався, що на квартирному обліку у Приморському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (далі Приморський РТЦКСП м. Одеси) не перебуває, а його житлова справа після розформування військової частини НОМЕР_1 не надходила. Зазначене підтверджується листом Приморського РТЦКСП м. Одеси від 22.06.2021 № ВЗ/2997. Крім того, Приморським РТЦКСП м. Одеси відмовлено у поновленні його на квартирній черзі.

(б) Позиція Відповідачів

27.07.2023 р. до суду від відповідача, Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем зазначено, що за вказаних вимог законодавства України позивач заявив позовні вимоги не до тієї особи, яка має відповідати у правовідносинах щодо квартирного обліку офіцера запасу Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 . У наданій «выписки из протокола № 3 заседания жилищной комисии в/ч НОМЕР_1 » відсутні відомості щодо затвердження цього рішення житлової комісії командиром військової частини НОМЕР_1 . Крім того як вбачається із зазначеної виписки ОСОБА_1 у ній зазначений не як присутній, а головою комісії, що суперечить п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 20 від 3.02.1995 року, оскільки діючим на той час законодавством не передбачено участь в складі житлової комісії особи стосовно якої вирішується питання щодо прийняття її на облік, а тим більш в якості голови комісії. Згідно листа за вих. № 517 від 28.06.2023 року Одеського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних Сил України, ОСОБА_1 в списках осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, не перебуває та ніколи не перебував. Позивач під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , вже забезпечувався житлом для постійного проживання, зокрема згідно ордеру від 03.07.1996 року йому була надана окрема квартира АДРЕСА_3 . Вказану квартиру відповідно до довідки № 22 від 31.10.2008 року виданої Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району він залишив колишній дружині ОСОБА_5 , яка згідно рішення виконавчого комітету Белградської міської ради № 14 від 21.01.1998 року «Про передачу у власність громадян міста квартир КЕЧ» була передана у власність останній. Також відповідач вважає безпідставними посилання позивача та його представника на правову невизначеність юрисдикції спору, оскільки згідно діючого законодавства спори з оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень підвідомчі адміністративним судам починаючи з 2005 року і по теперішній час. Позивач звернувся до суду з порушенням шестимісячного строку звернення, передбаченого законом.

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача, Одеського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до суду не надійшли.

ІІІ Процедура та рух справи

12.06.2023 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху.

26.06.2023 року ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.09.2023 року ухвалою Одеський окружний адміністративний суд залучив Одеський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки до участі у справі, як відповідача.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що позивач на військову службу призваний 6 серпня 1979 року Ленінським РВК м. Одеси.

Згідно з витягом з наказу Головнокомандувача сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) від 23.07.2003 р. № 186 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, нижчепойменованих офіцерів звільнено з військової служби: у ЗАПАС ЗА ПУНКТОМ 67, ПІДПУНКТ б - (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, позивача, звільнено з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України. (а.с.14)

Відповідно до акту обслідування житлових умов Військової частини НОМЕР_1 від від 29.10.2008 р. № 499, довідки про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Великодальницької селищної ради Біляївського району Одеської області від 16.04.2021 р. № 218 позивач проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 11.03.1998 р. (а.с.16, 17)

Згідно з виписки з протоколу № 3 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 15.01.98 р. вирішено поставити на облік позивача відповідно до заяви. (а.с.33)

Позивач звернувся до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса з заявою, в якій просив поновити його у черзі для отримання житла. (а.с.82)

Відповідно до довідки Білгород-Дністровської КЕЧ району від 31.10.2008 р. № 22 виданої позивачу про те, що він утримувану жилу площу окрему 3-х кімнатну , житл. пл 46,0 кв.м. у місті Болград залишив колишній дружині ОСОБА_5 з переоформл особ. рахунку. (а.с.80)

Згідно з листом Одеського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних сил України від 28.06.23 № 517, позивач в узагальнених списках осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, - не перебуває та ніколи не перебував. В Одеському КЕУ (в тому числі і в переформованому КЕВ м. Одеса) на вказаного громадянина відсутні відомості та документи (облікова справа) про проходження військової служби та звільнення, дійсну потребу в поліпшенні житлових умов, зарахування та зняття з квартирного обліку, реєстрацію, склад родини тощо. Також відсутні документи про забезпечення (не забезпечення) житлом позивача за періоди служби за межами Одеського гарнізону. За наданими списками військової частини НОМЕР_4 в Одеському гарнізоні ОСОБА_1 проживає з 1998 року в службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.78)

Листом від 26.05.2021 року Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеса відповідно до звернення позивача від 24.04.2021 р. № 4694, стосовно поновлення позивача у черзі для отримання житла повідомив, що згідно Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р за № 1020/32472, не передбачено поновлення в черзі. Враховуючи вищевикладене, житлова комісія Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не має підстав для поновлення у черзі позивача. (а.с.27)

Вважаючи протиправною бездіяльність Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. Джерела права

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 12 даного закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР (далі ЖК УРСР), іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтями 34, 37 ЖК УРСР визначено, що потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Відповідно до статті 38 ЖК УРСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Статтею 39 ЖК УРСР передбачено порядок взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Відповідно до статті 38 ЖК УРСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

З метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція № 380).

Згідно п. 3 розділу VI Інструкції № 380 облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Особи, звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони, у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.

Особи, звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони, у разі забезпечення постійним житлом в іншій місцевості зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходиться житло, що надається, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції № 380 для зарахування на облік військовослужбовець подає командиру військової частини рапорт, який реєструється у службі діловодства військової частини.

До рапорту додаються документи, передбачені Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), а також витяг з послужного списку військовослужбовця.

Зазначені документи направляються командиром до житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) для прийняття рішення про зарахування на облік.

Житлова комісія військової частини (об`єднаної житлової комісії) у разі необхідності має право запитувати через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян інші документи.

Вимагати від військовослужбовців та членів їх сімей інших, не передбачених законодавством, документів забороняється.

Згідно з п. 23, 24 Порядку № 1081 Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника). До рапорту додаються: довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї, які потребують поліпшення житлових умов; витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад); документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги. Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.

Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1081 на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.

Згідно з абц. 1, 2 п. 4 розділу I Інструкції № 380 військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

IV. Висновки суду

Судом встановлено, що згідно з виписки з протоколу № 3 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 15.01.98 р. вирішено поставити на облік позивача відповідно до заяви.

Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) від 23.07.2003 р. № 186 позивача звільнено з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України.

Відповідачем, Приморським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Одеса, у відзиві зазначено, що позивач під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , вже забезпечувався житлом для постійного проживання, зокрема згідно ордеру від 03.07.1996 року йому була надана окрема квартира АДРЕСА_3 . Вказану квартиру відповідно до довідки № 22 від 31.10.2008 року виданої Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району він залишив колишній дружині ОСОБА_5 , яка згідно рішення виконавчого комітету Белградської міської ради № 14 від 21.01.1998 року «Про передачу у власність громадян міста квартир КЕЧ» була передана у власність останній

Дійсно, відповідно до довідки Білгород-Дністровської КЕЧ району від 31.10.2008 р. № 22 виданої позивачу про те, що він утримувану жилу площу окрему 3-х кімнатну , житл. пл 46,0 кв.м. у місті Болград залишив колишній дружині ОСОБА_5 з переоформл особ. рахунку.

Позивачем не наведено та не надано до суду доказів для спростування зазначеної обставини щодо забезпечення його житлом для постійного проживання.

Отже, з вищенаведеного виходить, що позивач отримував житлове приміщення для постійного проживання, тому з урахуванням абц. 2 п. 4 розділу I Інструкції № 380, позивач використав своє право на отримання житлового приміщення для постійного проживання та грошової компенсації за належне для отримання жилого приміщення.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1081 на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.

Так, згідно з листом Одеського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних сил України від 28.06.23 № 517, позивач в узагальнених списках осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, - не перебуває та ніколи не перебував. В Одеському КЕУ (в тому числі і в переформованому КЕВ м. Одеса) на вказаного громадянина відсутні відомості та документи (облікова справа) про проходження військової служби та звільнення, дійсну потребу в поліпшенні житлових умов, зарахування та зняття з квартирного обліку, реєстрацію, склад родини тощо. Також відсутні документи про забезпечення (не забезпечення) житлом позивача за періоди служби за межами Одеського гарнізону. За наданими списками військової частини НОМЕР_4 в Одеському гарнізоні ОСОБА_1 проживає з 1998 року в службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, згідно з встановленими судом обставинами, у відповідачів відсутній обов`язок зарахування позивача на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Щодо посилання відповідача Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса , що позивач звернувся до суду з порушенням шестимісячного строку звернення, передбаченого законом, - суд зазначає таке.

Проаналізувавши факт звернення позивача до суду з позовом вперше з дотриманням строків звернення, дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, неодноразове звернення до суду, поведінку позивача після отримання рішення суду про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю розгляду спору в порядку цивільного судочинства, який в розумні строки звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин не можуть не свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 340/4117/20.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та доказана правомірність оскаржуваної бездіяльності, відповідно підстав для визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, немає, отже немає підстав для задоволення позову повністю.

VI. Розподіл судових витрат

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову суд не здійснює розподіл судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса та Одеського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання зарахувати на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.