Справа № 580/8614/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року справа № 580/8614/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

19 вересня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням, який визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням, який визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що при виключенні його зі списків особового складу, командиром військової частиною НОМЕР_1 станом на 14 квітня 2023 року не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до посвідчення від 08.01.2020 серії НОМЕР_2 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Витягом з наказу відповідача від 10.04.2023 №174-ОС підтверджується, що позивача з 14.04.2023 виключено із списків особового складу.

13 квітня 2023 року позивачем подано рапорт № 71/4856-23-Вн про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

06 червня 2023 року позивач звернувся з заявою № Л-63 до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з посиланням на виконання рапорту від 13 квітня 2023 року № 71/4856-23-Вн.

07 липня 2023 року командир військової частини НОМЕР_1 листом № 11/Л-63-94 повідомив, що підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.

06 вересня 2023 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із запитом № Л-104 на отримання копій документів, що підтверджують право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

12 вересня 2023 року позивач отримав від військової частини НОМЕР_1 відповідь № 11/Л-104-130 та копії рапорту від 13.04.23 № 71/4856-23 вх, заяви від 06.06.23 № Л-63 та витяг з протоколу № 6 засідання комісії з надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Головного центру підготовки особового складу зареєстрований за № 31/5077-23-вих 20 квітня 2023 року.

Відповідного до витягу з протоколу №6 засідання комісії з надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Головного центру підготовки особового складу комісія вирішила надати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 в розмірі 150 відсотків від окладу за військове звання підполковнику ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із невиплатою матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина 2 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу IV наказу МВС України від 25 червня 2018 року № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу IV Наказу 558 матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою.

Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

Відповідно до пункту 3 глави б розділу IV Наказу 558 розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10 лютого 2023 року № 170-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2023 року» встановлено виплачувати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 150 відсотків від окладу за військове звання.

Враховуючи вищезазначене, в зв`язку з наявністю рапорту від 13 квітня 2023 року № 71/4856-23-Вн. про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік та рішення командира військової частини НОМЕР_1 оформленого протоколом № 6 від 20 квітня 2023 року з реєстраційним номером 31/5077-23-вих позовні вимоги в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням, який визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звертатися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії;

- встановлення наявності та відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Відтак, розрахунок нарахування та виплата конкретної суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік належить до дискреційних повноважень відповідача.

За таких обставин, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150%.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням.

Зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 )провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі 150% від окладу за військовим званням з урахуванням розміру окладу за військовим званням.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО