Справа № 240/1935/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

28 листопада 2023 року

м. Київ

справа №240/1935/23

провадження № К/990/39126/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі №240/1935/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У 2023 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з 13.12.2019 за вислугою років відповідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 84% від суми заробітної плати (грошового забезпечення), що становить 90 728,22 грн без обмеження її граничного розміру;

- зобов`язати відповідача здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років із розрахунку 84% від суми заробітної плати (грошового забезпечення), що становить 90 728, 22 грн без обмеження її граничного розміру.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням та постановою судів попередніх інстанції, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії з 13.12.2019 за вислугою років відповідно Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 84% від суми заробітної плати (грошового забезпечення), що становить 90 728,22 грн без обмеження її граничного розміру.

Натомість, ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Також, позивач посилаючись на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України зазначає про те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді справи №420/8512/20.

Проте, посилаючись на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скаржник не зазначає які саме обставини справи він позбавлений можливості спростувати у справі №420/8512/20. Також відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень позивач у цій справі не є стороною у справі №420/8512/20.

Крім зазначеного, оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. Так само, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, оскільки воно не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме справи №240/1935/23.

Також, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду викладені у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20 та постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №140/6501/20.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені посилання з огляду на те, що судом апеляційної інстанції враховані висновки Верховного Суду викладені у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20 та те, що у справі №140/6501/20 спірні правовідносини виникли внаслідок звернення позивача з позовом про перерахунок пенсії відповідно 3акону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, тоді як у справі №240/1935/23 позивач просить перерахувати пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, а тому справа №140/6501/20 не є подібною справі 240/1935/23.

Колегія суддів звертає увагу, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків викладених у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20 та постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №140/6501/20.

Крім того, суд апеляційної інстанції врахував висновки Верховного Суду викладені у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке за законом не оскаржується у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись ст. 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі №240/1935/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб