Справа № 580/1806/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1806/23 Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.02.2023 № 68 щодо відмови в переведенні та виплаті з 06.02.2023 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату за листопад 2022 року та від 12.03.2012 № 58;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести та виплатити з 06.02.2023 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату за листопад 2022 року та від 12.03.2012 №58.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 09.02.2023 №68 щодо відмови у переведенні з 06.02.2023 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області перевести ОСОБА_1 з 06.02.2023 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та провести виплату пенсії з урахуванням довідки Донецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за листопад 2022 року та довідки Східної митниці від 12.03.2012 № 58.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що суд втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу шляхом покладення на нього обов`язку прийняти конкретно визначене рішення та не врахував, що рішення щодо врахування довідок відповідачем взагалі не приймалося, а довідка від 12.03.2012 №58 взагалі не подавалася. Крім того, підкреслив, що судом залишено поза увагою, що посади працівників і спеціалістів в апараті митного контролю не належать до посад державної служби у розумінні ст. 25 Закону України «Про державну службу».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що висновок суду про період проходження служби у митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на призначення відповідної пенсії, узгоджується з нормами матеріального права та судовою практикою.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, аргументи відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ в Черкаській області із заявою, в якій просив перевести та виплатити з 06.02.2023 позивачу на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, з урахуванням довідок про заробітну плату за листопад 2022 року та від 12.03.2012 № 58.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за наслідками розгляду вищезазначеної заяви прийнято рішення від 09.02.2023 № 68 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, оскільки посади керівних працівників і спеціалістів в апараті органів митного контролю не включені до переліку посад державних службовців у державних органах, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», тому у позивача відсутній необхідний стаж державної служби для переведення його на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Вважаючи це рішення протиправним і таким, що порушує її права, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом. Відтак, за висновками суду, період проходження ОСОБА_1 служби у митних органах з 07.04.1986 по 12.03.2012 має зараховуватися до стажу державної служби, а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні вказаного періоду роботи на посадах у Державній митній службі України до стажу державної служби та переведенні на відповідну пенсію з урахуванням довідок.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може повністю погодитися з огляду на таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 899-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ) крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи оцінку твердженням ГУПФ в Черкаській області про те, що час роботи ОСОБА_1 в органах митної служби з 07.04.1986 по 12.03.2012 не враховується до його стажу державної служби, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості обчислення стажу державної служби, зокрема.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

У свою чергу, пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Частиною 18 статті 37 Закону № 3723-ХІІ було передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України.

Нормами Митного кодексу України 1991 року було закріплено, що працівник митного органу України є представником державного органу (ст. 156). Службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи (ст. 154).

Положеннями Митного кодексу України 2002 року було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу» (ст. 430).

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

При цьому згідно п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII передбачено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що як Законом № 889-VIII, так і нормами діючих до нього Закону №3723-XII і Митних кодексів України та Порядку № 283 передбачалося зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах митного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 680 «Питання присвоєння рангів державним службовцям та визначення співвідношень між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 680) затверджено Порядок присвоєння рангів державним службовцям, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-8.

Додатком 7 до Постанови № 680 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор митної служби III рангу», яке присвоєно позивачу 01.04.2004, прирівнюється до 9 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, оскільки позивач від початку спірного періоду безперервно працював в органах державної митної служби, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоєно відповідний ранг державного службовця та спеціальні звання, такий період роботи (служби) ОСОБА_1 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією Черкаського окружного адміністративного суду про необхідність скасування спірного рішення ГУ ПФ в Черкаській області від 09.02.2023 № 68 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця.

У свою чергу з приводу посилання апелянта на те, що покладення судом на нього обов`язку призначити пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 58 указаного Закону Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 у межах спірних правовідносин є необхідність зобов`язання ГУПФ в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 06.02.2023 про переведення на інший вид пенсії з урахуванням висновку суду, оскільки при розгляді справи за адміністративним позовом про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплачувати пенсію, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 233/330/17.

У розрізі наведеного колегія суддів вважає, що вимоги про призначення та виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату за листопад 2022 року та від 12.03.2012 № 58, є передчасними, адже рішення щодо переведення ОСОБА_1 на відповідний вид пенсії ГУ ПФ у Черкаській області не приймалося, що не було враховано судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 11.04.2023, що є підставою для його скасування в частині і прийняття у ній нового рішення про часткове задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення скасувати в частині та прийняти у ній постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вимог ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, витрати позивача у розмірі 644,16 грн на сплату судового збору при зверненні з позовом до суду першої інстанції мають бути відшкодовані за рахунок відповідача як суб`єкта владних повноважень пропорційно до задоволених позовних вимог (3/4). Частина судового збору у розмірі 214,72 грн, сплаченого згідно квитанції від 09.03.2023 № 4, може бути повернута за правилами ст. 7 Закону України «Про судовий збір», адже сплачена у більшому розмірі без урахування приписів ч. 3 ст. 4 указаного Закону.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області перевести ОСОБА_1 з 06.02.2023 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII та провести виплату пенсії з урахуванням довідки Донецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за листопад 2022 року та довідки Східної митниці від 12.03.2012 №58.

Прийняти у цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.02.2023 про переведення його на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з доданими до неї документами та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Змінити розподіл судових витрат, зазначивши, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) підлягають витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 16 копійок.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

О.В. Карпушова