Справа № 620/5134/22
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/5134/22
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву про визнання протиправною бездіяльність, вчинену відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22.
В обгрунтування заяви зазначає, що рішення суду боржником не виконано.
Так, відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито (ч.2 ст.383 КАС України).
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (ч.3 ст.383 КАС України).
Згідно з ч.4 згаданої статті заяву, зазначену у ч.1 цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.
Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
При цьому, виходячи з наведеного вище, звернення до суду із заявою відповідно до ст.383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст.383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку ст.383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Так, згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення у даній справі Чернігівським окружним адміністративним судом 17.02.2023 видано два виконавчі листи, які направлені до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується заявою від 23.05.2023 та інформацією про результати пошуку виконавчих проваджень.
При цьому, позивачем до матеріалів заяви долучено лист відповідача від 07.06.2023 №86/фес, в якому він повідомляє, що рішення суду на даний час виконати неможливо, оскільки справа оскаржується в апеляційній інстанції.
В той же час, розгляд апеляційної скарги відбувся 27.09.2023 та Шостим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 залишено без змін.
Таким чином, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22 набрало законної сили 27.09.2023.
Суд зазначає, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Зазначені приписи чинного законодавства України свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Враховуючи незначний термін, що сплинув між набранням законної сили рішення суду у даній справі та поданням позивачем заяви в порядку ст.383 КАС України, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, шляхом вчинення бездіяльності.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) зазначив, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.
Враховуючи наведене та констатуючи факт невиконання рішення суду станом на момент подачі заяви, суд вважає, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду у даній справі може залишиться невиконаним на невстановлений термін, що буде призводити до продовження порушення прав позивача.
А отже, відповідача слід зобов`язати подати звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22.
Таким чином, заяву позивача слід задовольнити частково.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.248, 249, 383 КАС України, суд
Заяву про визнання протиправною бездіяльність, вчинену відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №620/5134/22, у місячний строк з дня набрання чинності цією ухвалою.
Копію даної ухвали направити учасникам справи.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк