Справа № 500/3296/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3296/23 пров. № А/857/17519/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 500/3296/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїБаб`юка А.З.
дата складання повного тексту рішення12 вересня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1915 від 03.05.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 500/3296/23 позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано повідомлення-рішення №0-1915 від 03.05.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн 66 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що об`єкт нерухомого майна (тип об`єкта - будівля складу з септиком (інформація відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав), за який ГУ ДПС у Тернопільській області сформовано ППР від 03.05.2023 №0-1915 з податку за 2022 рік не відноситься до будівель промисловості, згідно з Класифікатором, то відповідно, дана нерухомість не відповідає вимогам визначеним нормами Кодексу до об`єктів нерухомості, що не є об`єктом оподаткування.

Крім цього, будівля промисловості має використовуватися суб`єктом господарювання протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності.

Відповідно до інформації поданої за формою 20 ОПП та відображеної в ІКС "Податковий блок" гр. ОСОБА_1 здійснює свою діяльність за адресами:

- АДРЕСА_1 (розпиловка лісу);

- АДРЕСА_2 (цех) (арк. справи 24-26).

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим з підстав відсутності адресата за вказаною ним адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги. Окрім того, судом також вжито заходів щодо повідомлення позивача про розгляд апеляційної скарги за номером телефону зазначеним у позовній заяві та шляхом направлення ухвал та апеляційної скарги на електронну адресу вказану під час телефонного повідомлення, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІІ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу належать на праві приватної власності нежитлове приміщення - будівля складу з септиком площа якого складає 1481,9 кв.м, яке використовується позивачем в господарській діяльності з виробництва меблів та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і відноситься до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 06.04.2016 року. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є "Виробництво інших меблів" (31.09), (арк. справи 7-8).

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 належить нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлове приміщення, будівля складу з септиком площа якого складає 1481,9 кв.м (арк. справи 9).

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Тернопільській області від 03.05.2023 №0-1915 позивачу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомого майна, у розмірі 145665,00 грн за 2022 рік, який нараховано за нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про його оскарження.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 266 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з пп.266.1.1, 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктами оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B - F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 по справі №820/3556/17.

Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 N 507 (далі - ДК 018-2000) до групи 125 віднесено "Будівлі промислові та склади".

Так, клас 1252 групи 125 ДК 018-2000 "Резервуари, силоси та склади" включає підкласи: 1252.1 - "Резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу; 1252.2 -"Резервуари та ємності інші"; 1252.3 - "Силоси для зерна"; 1252.4 - "Силоси для цементу та інших сипучих матеріалів"; 1252.5 - "Склади спеціальні товарні"; 1252.6 - "Холодильники"; 1252.7 - "Складські майданчики"; 1252.8 - "Склади універсальні"; 1252.9 - "Склади та сховища інші".

З наведеного слідує, що належне позивачу приміщення будівля складу з септиком, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відноситься до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є "Виробництво інших меблів" (31.09).

До матеріалів справи позивачем долучено:

накладні б/н від 16.02.2021 року та від 17.06.2021 року на придбання позивачем дошки та заготовки без ідентифікації місця фактичного їх розміщення;

товарно-транспортні накладні від 30.03.2022 року та 19.02.2022 року щодо поставки у 2022 році пиломатеріалів та заготовок до складу за адресою: АДРЕСА_2 (арк. справи 45-52);

трудові договори та накази про прийняття на роботу та призначення на посади найманих працівників, місце виконання трудових функцій яких є склад за адресою: АДРЕСА_2 ;

видаткову накладну №К від 01.11.2022 року на продаж позивачем дитячих ліжок у кількості 23 шт;

видаткову накладну №403 від 16.08.2022 року, складену ФОП ОСОБА_2 на поставку дитячих ліжок, однак така накладна не належить до первинних документів позивача ОСОБА_1 , які підтверджують її господарську діяльність, позаяк належить іншому суб`єкту господарської діяльності.

Надаючи оцінку вказаним доказам, колегія суддів приходить до висновку, що перелічені первинні документи не доводять: провадження позивачем фактичної діяльності з виробництва меблів, позаяк не містять жодних відомостей щодо наявності у позивача виробничого обладнання та устаткування необхідного для здійснення вказаного виду діяльності; списання придбаних позивачем пиломатеріалів у виробництво та оприбуткування і складування за спірною адресою готової продукції за наслідками такого виробництва.

Також колегією суддів ураховано, що приданий позивачем об`єм пиломатеріалів у 2022 році є незначним у порівнянні з площею будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дані щодо списання пиломатеріалів у виробництво готової продукції відсутні.

Стосовно ж трудових договорів та наказів про прийняття на роботу працівників, то за відсутності доказів наявності у позивача виробничих ресурсів, необхідних для провадження названого виду діяльності, відсутності відомостей щодо списання позивачем у виробництво пиломатеріалів та оприбуткування і складування готової продукції, наявність таких договорів не свідчить про фактичне виконання вказаними працівниками трудових обов`язків з виробництва готової продукції меблів у межах підприємницької діяльності позивача з використанням обумовленої будівлі - складу.

Надана позивачем копія видаткової накладної №К від 01.11.2022 року є доказом, який підтверджує факт здійснення позивачем єдиної господарської діяльності з реалізації продукції впродовж 2022 року, однак така накладна не підтверджує, що ТМЦ які є предметом поставки за вказаною видатковою накладною є такими, що вироблені позивачем у межах його підприємницької діяльності.

Окрім того, відповідно до інформації поданої позивачем за формою 20 ОПП та відображеної в ІКС «Податковий блок», позивач у 2022 році задекларувала здійснення своєї діяльності за адресами:

- АДРЕСА_1 (розпиловка лісу);

- АДРЕСА_2 (цех) (арк. справи 24-26).

Як наслідок колегія суддів вважає, що зібраними у справі доказами та доводами позивача і його представника не підтверджуються обставини з приводу виробництва позивачем меблів у 2022 році з використання будівлі - складу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як об`єкта промислового виробництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 500/3296/23 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1915 від 03.05.2023 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос