Справа № 420/30852/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
28 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області щодо невиготовлення нової довідки про розмір грошового забезпечення мені ОСОБА_1 та направленні її до ГУПФ України в Одеській області; зобов`язати Державну установу Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення мені ОСОБА_1 з повною, реальною інформацією, за формою передбаченою Додатком 2 до постанови Кабінету міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад - 2600,00 грн.; оклад за спеціальним званням майор міліції - 2000,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 45%; надбавка за специфічні умови проходження служби - 50%; надбавка за «ОП» (надбавка за виконання особливо важливих завдань) -50%; надбавка Президентська 100% з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року.
Ухвалою судді від 14.11.2023 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. ст. 122, 123 КАС України.
Зокрема, з огляду на матеріали адміністративного позову, на звернення позивача 06.07.2021 ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» складена довідка № 33/36-3344 від 20.08.2021 про розмір грошового забезпечення.
23.01.2023 на запит позивача ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» надано розрахунок про призначення пенсії від 22.05.2003 та розрахунок вислуги років для пенсії, що знаходяться в особистій справі позивача, не погодившись зі змістом якого, позивач звернувся до суду із даним позовом.
21.08.2023 позивач звернувся до ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» із заявою про виготовлення нової довідки про розмір грошового забезпечення, однак йому було відмовлено у виготовленні нової довідки на підставі того, що уповноважений орган не має повноважень самостійно встановлювати розміри грошового забезпечення особам, звільненим з військової служби.
На переконання позивача, відповідач допустив неправомірну бездіяльність та його порушені права підлягають поновленню з 01.01.2016 дати виникнення права на перерахунок пенсії.
В даному випадку позивач звернувся до суду 09.11.2023 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України, щодо оскарження бездіяльності відповідача з 01.01.2016 (дати виникнення права на перерахунок пенсії та порушення права позивача, за захистом якого він звернувся).
Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
Отже, позивачу необхідно було подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.
На виконання вищезазначеної ухвалю позивачем 23.11.2023 до суду надано заяву, в якій позивач просить поновити йому строк на звернення до суду із даними вимогами, в обґрунтування якої зазначає, що він 23.01.2023 на свій запит до ДУ ТМО МВС України в Одеській області отримав копію розрахунку про призначення пенсії від 22 травня 2003 року, а також розрахунок вислуги років для пенсії, що знаходяться в моїй особистій справі. Ретельно вивчивши вказані документи та порівнявши їх з довідкою про розмір мого грошевого забезпечення від 20 серпня 2021 року за № 33/36-334 він побачив що в графі «Надбавка за стаж служби в поліції» не вірно вказано відсоток цієї надбавки, замість 45% там вписано 35%.
02.03.2023, у виготовленні нової довідки йому було відмовлено, посилаючись на незаконність вимог.
03.07.2023, не погодившись з відповіддю ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» позивач звернувся з аналогічною заявою до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України.
27.07.2023 року Укрпоштою надійшов лист-відповідь від 20.07.2023 року з Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України, звідки також отримав відмову.
21.08.2023 позивач знову звернувся до ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» з посиланням на рішення Одеського Окружного адміністративного суду по справі № 420/1060/20 від 24 березня 2020 р., на що отримав відмову 04.09.2023.
Вказана постанова незаконно позбавляє позивача конституційного права на звернення до суду для захисту своїх прав і свободи.
Оцінюючи доводи та пояснення позивача, наведені у клопотанні про визнання причин пропущення строку на звернення до суду із даним позовом поважними, суд виходить з наступного.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати пропуск позивача строку на звернення до суду таким, що було пропущений з поважних причин.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, заявник зобов`язаний демонструвати свою готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи та утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у її розгляді, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури судового розгляду.
Тоді як в даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду 09.11.2023 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.
Жодних об`єктивних причин пропущення строку на звернення до суду позивачем у клопотанні не наведено. Натомість позивач зазначає, що тривалий час не цікавився, з яких складових частин складається його пенсія.
Суд звертає увагу позивача на те, що пенсіонер дізнається про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і за відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.
Таке правозастосування не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, а є дотриманням принципу «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує, в світлі якого і запроваджено обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача, вчинених на звернення позивача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
При цьому безумовно, отримуючи кожного місяця пенсійну виплату, презюмується обізнаність пенсіонера щодо її розміру, а відтак і про ймовірні порушені права / інтереси.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
На підставі викладеного та керуючись ст. 123 КАС України,
Визнати неповажними причини пропущення ОСОБА_1 строку на звернення до суду із позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк