Справа № 420/17574/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 р. Категорія 105000000м. ОдесаСправа № 420/17574/23
Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
представник ГУ ПФУІзобілін С.М. (посвідчення; довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №63836407 від 29.06.2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, мотивуючи його тим, що рішення суду по справі №420/3559/19 виконано. Розмір пенсії не змінився після проведеного перерахунку у зв`язку із зменшенням іншої доплати, яка не була предметом розгляду. Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною та просить її скасувати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Одеським окружним адміністративним судом від 14 серпня 2023 року постановлено окрему ухвалу. Вирішено направити окрему ухвалу до Пенсійного фонду України для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які вчинили дії, що призвели до порушення статті 129-1 Конституції України, шляхом злісного невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі № 420/3559/19. Вирішено направити окрему ухвалу до Одеської обласної прокуратури для надання оцінки діям посадовим особам Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України по факту умисного невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі № 420/3559/19.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати окрему ухвалу суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі № 420/3559/19 проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 року з врахуванням щомісячної премії в розмірі 150% посадового окладу, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року №294. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконано всі вимоги виконавчого листа № 420/3154/19 від 02.09.2020 року, а відтак виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку із фактичним виконанням.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 05.03.2019 року із врахуванням щомісячної премії у розмір 150% посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 року з врахуванням щомісячної премії у розмір 150% в посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294 та прийняти відповідне рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 23 вересня 2020 року.

30.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

12.11.2020 року на виконання рішення суду Головне управління ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 року включивши до обрахунку щомісячну премію 150% у розмірі 0 гривень.

До перерахунку пенсії на виконання рішення суду пенсія ОСОБА_1 складала 6600,15 грн, після проведеного перерахунку розмір пенсії також склав 6600,15 грн.

Тобто, після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду по справі №420/3559/19 із урахуванням премії 150% від посадового окладу відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294 розмір пенсії не збільшився, а залишився незмінним.

08.12.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №63836407 з виконання вищезгаданого виконавчого листа.

23.12.2020 року листом ГУ ПФУ в Одеській області повідомило виконавчу службу, що рішення суду у справі №420/3559/19 виконано, а саме, 12.11.2020 року ОСОБА_1 перераховано пенсію з 05.03.2019 року із врахуванням щомісячної премії у розмірі 150% посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294. Розмір пенсії склав 6600,15 грн. Після перерахунку сума пенсії не змінилася, доплата відсутня. Просили закрити виконавче провадження.

21.01.2021 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.01.2021 року виконавче провадження №63836407 закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду.

12.04.2021 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/1588/21 яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.01.2021 року ВП№63836407 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

За результатами розгляду адміністративної справи №420/1588/21 Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що пенсійним фондом розмір премії (150%) було визначено у сумі - 0,00 грн., тобто фактично така надбавка не була взагалі врахована пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі №420/3559/19, тому у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2021 року ВП №63836407.

13.09.2021 року постановою державного виконавця відновлено виконавче провадження №63836407.

27.09.2021 року пенсійний орган знову повідомив листом державного виконавця про виконання рішення суду навівши ті ж самі обґрунтування, що і у попередньому листі від 23.12.2020 року.

27.04.2023 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7741/23, яке набрало законної сили 27.06.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р., щодо не здійснення дій примусового характеру, передбачених частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити дії примусового характеру, передбачені частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р. В решті позовних вимог відмовлено.

05.06.2023 року державний виконавець звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із вимогою повідомити про стан виконання вимог виконання виконавчого листа № 420/3559/19, виданого 30.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом.

07.06.2023 року листом пенсійний орган повідомив про виконання рішення навівши аналогічні обґрунтування тим, які зазначались у попередніх листах.

29.06.2023 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №63836407 на ГУ ПФУ в Одеській області накладено штраф у сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у справі № 420/3559/19.

Головне управління вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною звернулось до суду з даним позовом.

Підставою для постановлення окремої ухвали у цій справі є встановлене судом першої інстанції злісне та умисне ухилення Головного управління ПФУ в Одеській області від виконання рішення суду в адміністративній справі № 420/3559/19, яке набрало законної сили 23.09.2020 року, оскільки це рішення є настільки зрозумілим, що будь-яке інше його тлумачення ніж викладено у резолютивній частині просто неможливе.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1ст. 249 КАС України суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина 2статті 249 КАС України).

Отже, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Окрема ухвала є процесуальним засобом реагування суду на виявлені ним під час розгляду справи порушення закону.

Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.

Згідно з ч. 4 ст. 249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

Адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала має бути обґрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити посилання на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню виявлених порушень.

Як зазначено вище, підставою для постановлення окремої ухвали у цій справі є встановлене судом першої інстанції умисне ухилення від виконання рішення суду у справі № 420/3559/19, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також матеріалами виконавчого провадження №63836407.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

За загальним правилом суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог. Виключенням з цього правила є можливість суду в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, зокрема, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

У постанові від 19 лютого 2019 року в справі № 824/399/17-а Верховний Суд зазначив, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочать сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

У постанові від 07 лютого 2020 року в справі № 826/11086/18 Верховний Суд висловив правову позицію, що встановлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, цією нормою встановлено виключення у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, вони не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

У своїй постанові від 21.06.2023 року по справі №757/42885/19-ц Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначив звернув увагу, на принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius).

Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони. Тобто, особа, яка звернулась за судовим захистом, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа мала до звернення за захистом своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи № 420/17574/23, позивачем є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а відповідачем є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У своїй позовній заяві пенсійний орган просив суд, визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №63836407 від 29.06.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання судового рішення по справі № 420/3559/19. Стягувачем в виконавчому провадженні є ОСОБА_1 .

31.07.2023 року ОСОБА_1 звертався до Одеського окружного адміністративного суду із заявою щодо залучення його у якості третьої особи по справі № 420/17574/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 по справі N° 420/17574/23 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо залучення третьої особи. Свою відмову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідне клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, адже предмет спору не зачіпає права ОСОБА_1 , у даному випадку спір стосується накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції не визнавав рішення, чи діяння суб`єкта владних повноважень протиправними, для того, щоб бути наділеним диспозитивним правом постановити окрему ухвалу, оскільки це не було пов`язано із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Крім того, як на доказ умисного ухилення від виконання рішення суду у справі № 420/3559/19 суд першої інстанції посилається на рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7741/23 від 27.04.2023 року, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р., щодо не здійснення дій примусового характеру, передбачених частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити дії примусового характеру, передбачені частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р. В решті позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не було стороною по справі № 420/7741/23.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 18 січня 2022 року по справі № № 810/2559/14 зазначив, що не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового відповідача. Принцип загальнообов`язковості судового рішення є конкретизованим і вказує на такі випадки: коли особа або особи брали участь в одній справі, а потім беруть участь в іншій, то встановлені судом обставини вважаються такими, що не підлягають доказуванню; коли особи не брали участі в попередній судовій справі, то встановлені обставини не мають обов`язкового характеру. Отже, якщо судове рішення зачіпає інтереси осіб, які не були залучені адміністративним судом до справи, то преюдиційність на таких осіб не може поширюватися.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7741/23 від 27.04.2023 року не може мати преюдиційного значення для висновків щодо умисного ухилення Головного управління ПФУ в Одеській області від виконання рішення суду в адміністративній справі № 420/3559/19.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для винесення окремої ухвали.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - задовольнити.

Окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року по справі № 420/17574/23, - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 29 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький