Справа № 333/10476/23
Суддя: Дмитрієва М. М.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/105/23
У Х В А Л А

Іменем України

про залишення позовної заяви без руху

27 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейського сержанта поліції Панової Вікторії Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейського сержанта поліції Панової Вікторії Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зазначену справу передано у провадження судді Дмитрієвої М.М.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог передбачених ст. 161 КАС України.

З метою ефективного захисту прав, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що ч. 3 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КУпАП, з особливостями, визначеними ним.

Аналіз норми права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу влади, що реалізує державну політику. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВС України від 26 грудня 2019 року по справі № 724/716/16-а.

Також суд зазначає, що співробітник поліції Панова В.С., яка винесла оскаржувану постанову не є співробітником ДПП та не проходить службу в Департаменті, у зв`язку з чим у сторін не виникає взаємних прав та обов`язків. Оскільки інспектор не може виступати самостійним відповідачем по даній справі суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що Управління патрульної поліції в Запорізькій області, є єдиним належним відповідачем в даній справі, а тому суд пропонує вам визначити в позовній заяві належного відповідача.

Окрім цього, ч. 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у якій відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), сформулювала правову позицію, відповідно до якої: особи, стосовно яких ухвалено рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору у розумінні Закону України «Про судовий збір», а у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач та відповідач як рівноправні сторони в адміністративній справі мають право оскаржити це рішення в апеляційному порядку і вказаний Закон винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Велика Палата Верховного Суду у цій справі звернула увагу, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»). Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду цей закон не передбачає.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду указала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у справі № 543/775/17 була, серед іншого, законність постанови від 19 серпня 2017 року серії АР № 483366 про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення частини другої статті 122 КУпАП.

В позовній заяві, поданій ОСОБА_1 , предметом спору також є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за порушення частини 6 статті 122 КУпАП.

Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 є застосованими при вирішенні спірних правовідносин, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Згідно з ч. 2 ст. 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2 684 грн.

Так як позивачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів сплати судового збору та не надано документів які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161, 162, 169, 248 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Запорізькій області поліцейського сержанта поліції Панової Вікторії Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва