Справа № 200/3651/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 р. Справа № 200/3651/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суд від 26.07.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення №68 від 07.10.2022 про відмову в призначені позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийнятого за результатами повторного розгляду його заяви від 12.05.2022 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі № 120/4263/22.

Зокрема, позивач вказує, що попередній висновок суду у справі №120/4263/22 про неможливість зарахування періоду його навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі до страхового та пільгового стажу є помилковим, оскільки Закон України «Про професійно-технічну освіту», на який посилався суд, прийнятий 10.02.1998 та не має зворотної дії в часу, а тому не підлягав застосуванню до цих відносин.

Крім того, позивач зазначає про безпідставне неврахування пенсійним органом до його пільгового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, з 13.01.1997 по 14.04.1997, з 15.04.1997 по 04.05.1997; з 27.11.2007 по 10.11.2008, з 17.11.2008 по 12.10.2009, з 18.05.2002 по 31.05.2022, позаяк в цей період він працював на посадах, які передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, як і вказує, що фактично відповідачем при повторному розгляді його заяви про призначення пенсії не було в повній мірі враховані попередні висновки суду у справі № 120/4263/22. Тому вважає, що оскаржуваним рішенням відповідача порушено його право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких обставин позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначені пенсії №68 від 07.10.2022, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за його заявою про призначення пенсії від 12.05.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12.05.2022, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі, а також періоди його роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 з 04.06.1996 по 30.07.1996, з 13.01.1997 по 14.04.1997, з 15.04.1997 по 04.05.1997, з 27.11.2007 по 10.11.2008, з 17.11.2008 по 12.10.2009, з 18.05.2002 по 31.05.2022 та прийняти рішення про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із врахуванням резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі № 120/4263/22 та відповідно до заяви про призначення пенсії від 12.05.2022.

Ухвалою від 11.09.2023 судом задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та поновлено йому строк звернення до суду з цим позовом, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України.

27.09.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області подало до суду клопотання про залишення даного позову без розгляду на підставі ст. 123 КАС України. Втім, ознайомившись із даним клопотанням суд зважає на те, що питання про дотримання позивачем строку звернення до суду було детально розглянуто судом на стадії відкриття провадження у справі та, як уже наголошувалось вище, ухвалою від 11.09.2023 судом задоволено клопотання позивача та поновлено останньому строк звернення до суду з даним позовом як такий, що пропущено з поважних причин. Підстав для зміни свого висновку суд не вбачає і відповідних доказів з цього приводу відповідачем надано не було. А тому, в суду відсутні підстави для застосування правових наслідків, визначених статтею 123 КАС України.

02.10.2023 та 03.10.2023 до суду надійшли тотожні за своїм змістом відзиви на позовну заяву, в яких ГУ ПФУ у Вінницькій області просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що 12.05.2022 позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, яка була опрацьована головним управлінням та за результатами якої було прийнято рішення від 15.05.2022 № 68 про відмову в призначенні пенсії. Надалі на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі №120/4263/22 заяву позивача про призначення пенсії від 12.05.2022 розглянуто повторно та 07.10.2022 прийнято рішення №68 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. Відповідач звертає увагу, що з урахуванням висновків судового рішення у справі №120/4263/22 позивачу визначено пільговий стаж (стаж на підземних роботах) 22 роки 4 місяці 25 днів (при необхідних 25 років). З огляду на це відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є правомірним з огляду на відсутність у позивача необхідної тривалості пільгового стажу.

Додатково наголошує, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням саме на виконання попереднього рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справ № 120/4263/22 і спірні періоди роботи уже охоплювались правовою оцінкою у тій справі. Тому дані позовні вимоги фактично пов`язані з процедурою виконання попереднього судового рішення, що виключає можливість їх розгляду в окремому позовному провадженні. За таких обставин відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Інших заяв від сторін спору до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивач 12.05.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатами розгляду цієї заяви та доданих до неї документів територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення від 19.05.2022 № 68, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Зокрема, згідно цим рішенням до пільгового стажу позивачу не зараховано жодного періоду роботи, оскільки ним не подано довідок з метою підтвердження пільгового стажу.

Не погоджуючись із рішенням від 19.05.2022 № 68, позивач оскаржив його в судовому порядку, заявивши при цьому позовні вимоги щодо зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 17.05.2022, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1993 по 23.06.1997; 02.10.1997 по 15.11.2007; з 27.11.2007 по 10.11.2008; з 17.11.2008 по 12.10.2009; з 22.10.2009 по 31.03.2010; з 10.05.2010 по 31.05.2013; з 01.06.2013 по 08.12.2015; з 10.12.2015 по 24.05.2016; з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 та періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.04.1997 по 04.05.1997.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 120/4263/22, яке набуло законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.05.2022 № 68 про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.10.1997 по 15.11.2007, з 22.10.2009 по 31.03.2010, з 10.05.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 08.12.2015, з 10.12.2015 по 24.05.2016, з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.04.1997 по 04.05.1997.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення суду у справі № 120/4263/22, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянуло заяву позивача про призначення пенсії від 12 травня 2022 року та зарахувало підтверджені судовим рішенням періоди його роботи до пільгового стажу, визнавши при цьому загальний страховий стаж в 44 роки 19 днів та пільговий стаж 22 роки 4 місяці 25 днів. Однак, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено, про що винесено рішення від 07.10.2022 №68. Причиною такої відмови слугувала відсутність необхідного пільгового стажу в 25 років, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В цьому ж рішенні Головне управління не зарахувало до страхового стажу позивача період навчання в Селидівському гірничому технікумі згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про період навчання.

Вважаючи дане рішення відповідача від 07.10.2022 №68 протиправним та таким, що винесене без врахування висновків суду у справі № 120/4263/22, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд зважає на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058-ІV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

В той же час частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Отже, аналіз ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV на підставі якої позивач просив призначити йому пенсію дає підстави для висновку, що умовою реалізації цього права є:

- робота особи не менше 25 років на посадах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202);

- зайнятість особи повний робочий день на роботах згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України Списком.

При цьому вік заявника не є істотною умовою для призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV адже вказаний вид пільгової пенсії призначається незалежно від віку.

При розгляді даної справи найбільш ключовою і визначальною обставиною є те, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 07.10.2022 №68 винесене відповідачем в межах процедури виконання іншого судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 120/4263/22.

Тобто, приймаючи спірне рішення відповідач фактично виконував попереднє судове рішення, за яким на нього покладався обов`язок щодо:

- повторного розгляду заяви позивача від 12.05.2022;

- зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи з 02.10.1997 по 15.11.2007, з 22.10.2009 по 31.03.2010, з 10.05.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 08.12.2015, з 10.12.2015 по 24.05.2016, з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахування до страхового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.04.1997 по 04.05.1997.

Відповідно, за наслідками виконання судового рішення у справі № 120/4263/22 відповідач визначив позивачу пільговий стаж в 22 роки 4 місяці 25 днів. Таким чином, оскільки визначений в цьому випадку пільговий стаж позивача виявився меншим за мінімально необхідний в 25 років, тому суд погоджується із доводами органу Пенсійного фонду, що за таких обставин підстав для призначення позивачу пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV не має. А отже, і підстав для скасування рішення відповідача від 07.10.2022 №68 суд також не знаходить.

Щодо визначених у даній позовній заяві періодів трудової діяльності позивача, які, як вважає позивач, безпідставно не були зараховані відповідачем до його пільгового стажу, а саме: періоду навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі, а також періодів роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, з 13.01.1997 по 14.04.1997, з 15.04.1997 по 04.05.1997, з 27.11.2007 по 10.11.2008, з 17.11.2008 по 12.10.2009, з 18.05.2002 по 31.05.2022 то суд наголошує, що обов`язок по зарахування даних періодів не був визначений для відповідача судовим рішенням від 16.08.2022 у справі № 120/4263/22, а тому виконання такого судового рішення не передбачало можливість врахування цих періодів роботи при повторному розгляді заяви позивача від 12.05.2022 про призначення пенсії.

Як зазначено у частині 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку суд зважає на те, що оцінку можливості зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі уже надано в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 120/4263/22, де зроблено висновок про неможливість зарахування цього періоду та відмовлено в позові в цій частині. При цьому, такий висновок суду був підтриманий за наслідками перегляду відповідного рішення судом апеляційної інстанції.

Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 78 КАС України переоцінка уже встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, обставин в межах цього спору є неможливою, а тому вимоги позивача в цій частині позову є безпідставними.

Щодо наступних вимог позивача про зарахування до його пільгового стажу періодів роботи 04.06.1996 по 30.07.1996, з 13.01.1997 по 14.04.1997, з 15.04.1997 по 04.05.1997, з 27.11.2007 по 10.11.2008, з 17.11.2008 по 12.10.2009 то суд також враховує, що вказані періоди трудової діяльності позивача вже були предметом заявлених ним позовних вимог у справі № 120/4263/23.

Зокрема, як слідує зі змісту рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022, позивачем в межах справи № 120/4263/22 заявлялись позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи, зокрема, з 01.09.1993 по 23.06.1997,…. з 27.11.2007 по 10.11.2008; з 17.11.2008 по 12.10.2009…..

В той же час співставивши відповідні спірні періоди трудової діяльності у справі №120/4263/22 та у даній справі судом з`ясовано, що заявлені позивачем в межах цього спору періоди з 04.06.1996 по 30.07.1996, з 13.01.1997 по 14.04.1997, з 15.04.1997 по 04.05.1997 в повному обсязі охоплювалися періодом, що був предметом вимог у справі № 120/4263/22 з 01.09.1993 по 23.06.1997. А періоди з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009 взагалі є тотожними вимогами у цих двох справах.

Таким чином оскільки в задоволені позовних вимог позивача щодо спірних періодів в межах справи № 120/4263/23 було відмовлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, і обов`язку для ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо зарахування таких періодів рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 не містило, тому суд вважає, що в цьому випадку правових підстав та зобов`язань для відповідача зарахувати такі періоди до пільгового стажу при повторному розгляді заяви позивача від 12.05.2022 не було.

Щодо іншої частини позовних вимог, які стосуються періоду трудової діяльності позивача з 18.05.2022 по 31.05.2022, то суд також погоджується із доводами відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяві, про відсутність підстав для зарахування їх до пільгового стажу, оскільки страховий стаж обчислюється по місяцю, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

А відтак, враховуючи, що звернення позивача за призначенням пенсії мало місце 12.05.2022, а первинне рішення про відмову у її призначенні було винесено органом Пенсійного фонду 19.05.2022, тому вимоги позивача щодо періоду його трудової діяльності з 18.05.2022 по 31.05.2022 вочевидь не були предметом оцінки відповідача при винесенні оспорюваних рішень як у справі № 120/4263/22 та і у даній справі.

З огляду на це, і в цій частині заявлені позивачем вимоги суд вважає безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене суд вкотре звертає увагу, що оскаржуване позивачем у цій справі рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №68 від 07.10.2022, було винесено відповідачем не за наслідками оцінки додаткових доказів чи обставин, які позивач наводить в якості обґрунтувань свого позову, а безпосередньо за насідками виконання судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії (зарахувати до стажу визначені періоди роботи та повторно розглянути заяву від 12.05.2022). Тобто, навіть зі змісту цього оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії №68 від 07.10.2022 слідує, що відповідач не надавав оцінку іншим додатковим обставинам (окрім тих, що визначені в зобов`язальній частині судового рішення у справі № 120/4263/22), та доказам, поданим позивачем із первинною заявою про призначення пенсії від 12.05.2022.

Тобто ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення №68 від 07.10.2022 за одних обставин та доказів, в той же час як вимоги заявленого у цій справі позову обґрунтовуються зовсім іншими обставинами та доказами, які виходять за рамки розгляду первинної заяви позивача про призначення пенсії від 12.05.2022.

Позивач не звертався до відповідача із новою заявою про призначення пенсії із долученням до неї нових (додаткових) доказів, які могли б бути заново оцінені органом пенсійного фонду та слугувати підставою для прийняття таким органом відповідного рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії яке, в свою чергу, може бути самостійним предметом судового спору.

Натомість, за наслідками повторного розгляду заяви позивача від 12.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняте рішення №68 від 07.10.2022 на реалізацію виконання судового рішення від 16.08.2022 у справі № 120/4263/22. Тому, оскарження цього рішення суб`єкта владних повноважень чи його скасування судом в межах застосованої позивачем в цьому випадку процедури загального судового порядку захисту шляхом подання нового позову, фактично зумовлює суд вдатися до переоцінки уже встановлених обставин та робити висновок про повноту чи неповноту виконання попереднього судового рішення, тобто виконувати функцію судового контролю згідно ст. 383 КАС України, що не може мати місця в окремому судовому провадженні.

Наведене відповідає правовим висновкам, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі N 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 806/2143/15, постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі N 580/3376/20.

За таких обставин заявлені у цій справі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що відмова у задоволенні даного позову із наведених вище мотивів не може бути перешкодою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за наявності для цього відповідних підстав.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку ключовим обставинам цієї справи, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.11.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м Вінниця, 21105, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович