Справа № 320/27139/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 листопада 2023 року м. Київ № 320/27139/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національної соціальної сервісної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Денвер електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом до Національної соціальної сервісної служби України (вул. Еспланадна, буд. 8/10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 35919304) про визнання протиправним та скасування рішення Національної соціальної сервісної служби України від 21.02.2022 року N 0000-0203-4/66-2022/2925 про відмову в наданні письмової згоди на усиновлення громадянами США, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дітей - громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі N 640/3347/21; та зобов?язати Національну соціальну сервісну службу України надати письмову згоду на усиновлення громадянами СІТА, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дітей - громадян України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви встановленим Кодексом адміністративного судочинства України вимогам, ухвалою суду від 28 серпня 2023 року позов залишено без руху та надано позивачу час на усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску та доказів на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, вказаною ухвалою суду позивачу у відповідності до частини другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України пропонувалось усунути виявлені недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 28 серпня 2023 року позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Зі змісту зазначеної заяви судом встановлено, що аргументація позивача зводиться до того, що 28.07.2022 представнику позивачів була проведена операція через кісткового остеосинтезу передпліччя, проведені взаємоперехресні спиці та змонтована система з 3-х кільцевих опор, що призвело до довготривалого процесу реабілітації патологічної рухомості. Дана обставина підтверджується Виписним епікризом №01715 від 29.07.2022, виданим Державною науковою установою «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного Управління справами, копія якого додається.

Заяву передано для розгляду судді 23.11.2023, що підтверджується відповідним актом суду.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Відтак, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Так, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів щодо проходження публічної служби, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Як вбачається з позовної заяви, правовідносини, з приводу яких позивачі звернулись до суду виникли 21.02.2022 (дата листа - відмови), водночас позов поданий до суду 07.08.2023, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з Виписним епікризом №01715 від 29.07.2022, виданим Державною науковою установою «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного Управління справами госпіталізація представника позивача відбулася в період з 28.07.2022 по 29.07.2022.

Суд враховує час госпіталізації представника позивача в період з 28.07.2022 по 29.07.2022 та час необхідний на реабілітацію, але з урахуванням часу, який минув з дати отримання відмови відповідача (21.02.2022), такі дії не можуть вважатися такими, що вчинені в розумний строк, без обґрунтованих зволікань.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першої цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зміст заяви не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони. Також, позивачами не надано суду доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивачі пропустили шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом, а повідомлені у заяві обставини пропуску цього строку суд не визнає поважними.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що наведені у заяві позивача, поданої на виконання вимог ухвали про усунення недоліків позовної заяви, причини пропуску строку на звернення до суду, на переконання суду, не є поважними, оскільки не свідчать про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права, беручи до уваги, що за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національної соціальної сервісної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.