Справа № 303/9665/23
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Мукачево Справа №303/9665/23 2-а/303/85/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Мукачево адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє Сабов Іван Іванович

до відповідача Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє Сабов Іван Іванович звернувся до суду з позовом до відповідача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7851151 від 01.10.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про незаконність постанови, оскільки позивач вважає, що правопорушення він не вчиняв, перевищення швидкості не допускав.

У поданому на розгляд суду позові позивач зазначив, що фіксація швидкості руху автомобіля була здійснена з порушеннями, оскільки фото- та відеотехніка мала бути розміщена в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію», тобто стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить інформації, якою би підтверджувалось, що на вказаному відрізку дороги був розміщений знак «5.70», оскільки лише за наявності такого, можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки для фіксування обставин порушення правил дорожнього руху

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

На підставі ухвали суду від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено судом проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

8 листопада 2023 року від уповноваженого представника відповідача надійшло до суду клопотання про надання копій матеріалів справи та продовження строку для подання відзиву.

На підставі ухвали суду від 9 листопада 2023 року клопотання уповноваженого представника відповідача задоволено частково та продовжено процесуальний строк для подання відзиву.

22 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, разом з компакт диском відеозапису.

У поданому відзиві уповноважений представник відповідача просить суд відмовити повністю у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю та звертає увагу на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється допустимий поріг швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу в межах 2 км/год. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео. В момент, коли стає розбірливим номерний знак автомобіля і прилад зафіксував швидкість, прилад автоматично здійснює фото цільового автомобіля. Прилад сам визначає оптимальні показники відстані і моменту для заміру, а поліцейський не має можливості втручатися у момент здійснення фотографування.

До відзиву додане фото, здійснене сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год. Вказана обставина, на думку представника відповідача, підтверджується також відеозаписом з приладу. Також у відзиві міститься фото з дорожнім знаком населеного пункту «Ков`ярі».

З урахуванням положень частини восьмої ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

01.10.2023 року старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Хвищук І.В. було винесено постанову серії ЕАТ №7851151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за допомогою приладу TruCam LTI 20/20, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В постанові зазначено, що 01.10.2023 о 17 год. 11 хв. водій, керуючи транспортним засобом в с. Ков`ярі рухався зі швидкістю 74 км/год. та здійснив перевищення допустимої швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТС000652, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд, передусім, виходить з наступного.

Згідно з частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Кодексом України про адміністративні правопорушення (ст. 268) закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; (статті 245, 280 Кодексу); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає серед іншого відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 Кодексу адмінстративного судочинства України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адмінстративного судочинства України України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує більш як на двадцять кілометрів на годину в межах населеного пункту.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а оскаржувана постанова незаконна та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку таким доводам позивача у контексті із запереченнями відповідача суд виходить з наступного.

Позивач у позовній заяві не заперечує того факту, що здійснював рух саме у населеному пункті, що підтверджується його твердженням: «заїхавши до населеного пункту, позивач зменшив швидкість та рухався із швидкістю 67 км/год.».

Суд відхиляє доводи позивача щодо обов`язковості розміщення знаку про здійснення відео фіксації «5.70» «Фото, відеофіксація порушень», оскільки Правилами дорожнього руху не вимагається встановлення відповідного знаку у місці фіксації швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі за допомогою приладів вимірювання швидкості, зокрема «TruCam».

Оскільки, лише у місці автоматичної фіксації цих порушень Правил дорожнього руху, встановлюється знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Не знайшли свого доказового підтвердження доводи позивача відносно того, що прилад вимірювання швидкості у випадку його тримання в руках міг показувати некоректні дані, тобто працювати з похибкою, а ручне розміщення засобів фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.

У абзаці 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», зазначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Із наведених норм слідує, що, крім приладів автоматичної фіксації правопорушень, поліцейський може використовувати інші технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. При цьому, такі він може закріплювати у спосіб визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень поліцейський може використовувати у спосіб визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», або інший не заборонений законодавством України.

Разом з тим, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam» є засобом вимірювальної техніки і конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання швидкості транспортних засобів.

В свою чергу, спосіб тримання в руках технічного приладу для вимірювання швидкості не заборонений чинним законодавством, в тому числі і статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Наведене узгоджується з позицією висловленою Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові по справі № 459/2882/22 пров. № А/857/2893/23 від 29.03.2023 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що порушення визначеного п. 12.4 ПДР обмеження швидкості руху зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LTI 20/20 ТС000652, можливість використання якого підтверджується доданими до відзиву сертифікатом перевірки типу від 13.07.2020, експертним висновком №1139 від 16.07.2020, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26537.

При цьому, доданий до відзиву відеозапис відображає момент фіксації правопорушення та містить дані щодо швидкості руху (74 км/год).

У доданому фото зафіксовано час 17:11:15 хв., швидкість руху 74 км/год, дистанцію з якою здійснювалася фіксація 136,8 м., чітко видно номерний знак транспортного засобу.

Суд приходить до висновку, що відповідач достовірно встановив в діях позивача перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Відтак, оскаржувана постанова в справі серії ЕАТ №7851151 від 01.10.2023 є законною.

З урахуванням викладеного, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України, підтверджено належними та допустимими доказами.

З урахуванням наведених фактичних обставин справи та приписів чинного законодавства, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі у сумі 536,80 гривень (судовий збір, а.с. 16) підлягають віднесенню на позивача відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 19, 61, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72 77, 246, 250, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 252, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Постанову про накладення адміністративного стягнення від 1 жовтня 2023 року серії ЕАТ №7851151 - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

2. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

3. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, м.Київ, вул. Федора Ернста 3, .

Суддя В.В. Кость