Справа № 440/9678/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/9678/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Солтис О.О.,

представника відповідача Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000037/2 від 21.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «АСТРА» (в подальшому ТОВ БФ «АСТРА», Позивач) зазначило про подання до митного оформлення всіх документів, які підтверджують митну вартість товару за першим методом щодо ціни договору (контракту). Однак митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню спірного товару за основним методом визначення митної вартості. Водночас за поданих до митного оформлення позивачем документів, митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню. Крім того, позивач зауважував, що митний орган зазначив лише дату і номер митної декларації, ціну товару, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не навівши пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначивши докладну інформацію і джерела, які використовувались митним органом при визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, у зв`язку з чим, такі рішення є необґрунтованими та невмотивованими у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 адміністративний позов залишався без руху, за усунення ТОВ БФ «АСТРА» недоліків, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнята позовна заява до розгляду, відкрите провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

14.08.2023 Полтавська митниця (в подальшому - Полтавська митниця, Відповідач) подала до суду відзив на адміністративний позов, де проти задоволення позовних вимог заперечено в повному обсязі. Відповідач вказав про неподання позивачем до митного органу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, що базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних. Вказане стало підставою для коригування митної вартості товарів за другорядним методом , згідно із положеннями ст.64 Митного кодексу України (в подальшому МК України) за неможливості визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав про ненадання позивачем до митного органу всіх належних документів для підтвердження митної вартості товару, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, вивчивши письмові заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ТОВ БФ «АСТРА» (Покупець) із китайською компанією Shandong Castle International Trade Co.LTD (Продавець) укладений Контракт №SDCI120191129 від 29.11.2019, за умовами якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець зобов`язався придбати товар із характеристиками, у кількості, за ціною та на суму згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Кожна специфікація відповідає окремій замовленій партії товару (п.1) /а.с. 38-40/.

Згідно з пунктом 3 Контракту для кожної окремої Специфікації виробництво замовленого Товару, його митне оформлення у країні походження та доставка до порту відправлення будуть завершуватись Продавцем протягом 30 календарних днів від дати відповідної Специфікації. Фактично вироблена та поставлена загальна кількість Товару у складі кожної партії, що вказана у Комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних Специфікаціях до Контракту, в межах 10 % в будь-який бік. Умови поставки FOB -Циндао, Китай (Інкотермс-2010).

20 лютого 2023 року ТОВ БФ «АСТРА» подано Полтавській митниці митну декларацію по партії товару № 142С разом з відповідними підтверджуючими документами, в яких митну вартість товару визначено позивачем за першим методом - ціною договору, а саме: №23UA88U8, до якої додано: Сертифікат якості №142С-Р від 20.12.2022 р.; Пакувальний лист Б/Н від 20.12.2022р.; Рахунок-фактура (iнвойс) №142С від 20.12.2022р.; Коносамент №SZX221257147 від 26.12.2022р.; Сертифiкат про походження товару №23C486000286/00004 від 10.01.2023р.; Накладна ЦІМ/УМВС №07271 від 12.02.2023р.; Заявка №14 від 13.12.2022р.; Заявка №47 від 24.01.2023р.; Банківський платіжний документ №3 від 02.02.2023р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №120 від 19.01.2023р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №491 від 17.02.2023р.; підтвердження вартості перевезення №0168 від 20.02.2023р.; підтвердження вартості перевезення №120 від 21.10.2022р.; підтвердження вартості перевезення №2710/2 від 27.01.2023р.; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 25.11.2022р.; Страховий поліс №015811Гr2пп/5 від 23.12.2022р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 17.06.2021р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25.01.2022р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №142 від 25.01.2022р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SDCI20191129 від 29.11.2019р.; Договір (контракт) про перевезення №00112/17 від 28.12.2017р.; Договір (контракт) про перевезення №24032021 від 24.03.2021р.; Cертифікат №233700В0/000577 від 10.01.2023р.; Лист №142C від 25.11.2022р.; Лист SDCI.11.2019р. Повідомлення митниці; Копія митної декларації країни відправлення №00004314 від 22.12.2022р.

За результатами перевірки документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів, Полтавською митницею, з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1. виписку з бухгалтерської документації; 2. каталоги, специфікації, прайс-листи на весь асортимент продукції виробника товару; 3. документи, що підтверджують вартість транспортних витрат та страхування товару; 4. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно п. 6 ст. 53 МКУ, позивачу роз`яснене про право за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

У відповідь на вимогу митного органу ТОВ БФ «АСТРА» відповідачеві подані листи з роз`ясненнями, платіжні доручення, коносамент, переклад супровідних документів. Крім того, подано лист, що надати інші документи немає можливості.

Полтавською митницею Держмитслужби за результатами митного контролю прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000037/2 від 21.02.2023 згідно з якою митна вартість оцінюваного товару була визначена за другорядним методом - резервним методом. Також, Відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2023/000068.

Позивач, не погодившись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (надалі МКУ, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МКУ при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом частини 1 статті 318 МКУ митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частинами 1, 2 статті 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МКУ визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами частини 2 статті 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За змістом частини 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 6 статті 53 МКУ передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 57 МКУ визначено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до положень частин 2 - 6 статті 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МКУ).

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МКУ)

За змістом частин 1, 2, 4 статті 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються в спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може відбуватися тільки в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, тощо. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 540/2605/18 (провадження № К/9901/24076/19), від 7.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 02.05.2020 у справі № 803/916/17 (провадження № К/9901/1137/17).

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №380/6459/20.

Суд зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати другорядний метод, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу.

Із змісту оспорюваного рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000037/2 від 21.02.2023, з урахуванням повідомлень декларанту, якими направлено текст графи 33 рішення /а.с.71-72/, вбачається, що неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, під час митного оформлення товарів митним органом обґрунтовано декількома обставинами.

Так, відповідач вказав, що у поданих до митного оформлення рахунках не зазначений курс доларів США та євро, а сума транспортних зазначена у гривні. Курс НБУ станом на день виставлення рахунку від 19.01.2023 №120 становив: 1 дол.США 36,5686 грн. Згідно пункту 12 заявки на транспортування від 13.12.2022 №14 вартість фрахту (морського перевезення) становить 1170 доларів США за контейнер. Отже, морський фрахт за 22 морських контейнери у перерахунку в гривню станом на 19.01.2023 становить:

1170 доларів США х 22 контейнери х курс долара США 36,5686 = 941 275,76 грн.

Полтавська митниця вказала, що згідно рахунку-фактури на оплату транспортних витрат від 19.01.2023 №120 морський фрахт за 22 контейнери становить 909 095,4 грн, відповідно числові значення складових митної вартості, на переконання відповідача містять розбіжності.

Судом встановлено, що до митного оформлення товарів позивачем наданий договір від 24.03.2021 №24032021, укладений ТОВ ФБ «АСТРА» із ТОВ «УВК-Інтернешнл».

Предметом цього договору є надання Експедитором Клієнту послуг з транспортно- експедиторського обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів Клієнта, з тому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки у портах та надання інших узгоджених Сторонами послуг.

Зі змісту пункту 1.2 Договору транспортно-експедиторського обслуговування №24032021 від 24.03.2021, укладеного між ТОВ БФ «АСТРА» та ТОВ «УВК-ІНТЕРЕШНЛ» /а.с.45-48/ судом встановлено, що послуги надаються на підставі заявки на організацію транспортно-експедиторських послуг або податкової угоди до договору (надалі - Заявка), в якій вказуються: вид послуги, вид, найменування та характеристика вантажу, відправник, отримувач, пункт відправлення та призначення вантажу, розмір плати Експедитору та інші погоджені Сторонами умови. Заявка, підписана/передана з використанням засобів електронного/факсимільного зв`язку прирівнюється до оригіналу.

За змістом пункту 12 заявки від 13.12.2022 №14 /а.с.23/ експедитор надав загальну погоджену ціну брутто з врахуванням експедиційних послуг, сторонами була погоджена умовна вартість всіх послуг даного перевезення, а саме морське перевезення(фрахт), роботи по навантаженню і розвантаженню у порту Гданськ, документи.

ТОВ БФ «АСТРА» до митного оформлення товару поданий лист-повідомлення №32 від 21.02.2023, де відповідача повідомлено, що заявка №14 була підписана 13.12.2022 за 13 днів до судовиходу (порт Циндао (Китай), коносамент SZX221257147 від 26.12.2022 ще до моменту, коли достовірно невідомі затрати перевізника (агентування, маржа) на транспортування вантажу (22 контейнери). Тому експедитор вказує в заявці фактичні суми за майбутні послуги, які будуть надані за цим перевезенням.

В рахунку №120 від 19.01.2023 вже відображені усі витрати, які буди здійсненні згідно своїх послуг, Ці витрати підтверджені експедитором довідкою транспортних витрат №2710/2 від 27.01.2023. Загальна сума витрат по заявці і рахунку не була змінена, і складає 1159005,91 грн.

По рахунку №120 від 19.01.2023 проведена оплата, про що свідчить банківський платіжний документ №66 від 23,01.2023, який підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг /а.с.57/.

Так, фрахт 1170$ за контейнер по курсу НБУ на дату виставлення рахунку: 1170$х22х36.5686=941275.764грн, завантаження, розвантаження 200Є за контейнер по курсу НБУ на дату виставлення рахунку: 200х22х39,5873=174184,12грн, документи: 50Є за коносамент (одноразово) по курсу НБУ на дату виставлення рахунку: 50х22х39,5873=43546,03грн, а всього 1159005,91 грн.

Судом встановлено про дійсне визначення у рахунку №120 від 19.01.2023 складових: оформлення документів в порту прибуття, навантажувально-розвантажувальних робіт в порту прибуття, міжнародне морське перевезення, транспортно-експедиційні послуги по України, а всього на суму 1159005,91 грн.

Суд наголошує, що порівняння Полтавською митницею окремо визначеної складової, за встановленої відповідності вартості послуг ТОВ «УВК-ІНТЕРЕШНЛ», наданих за заявкою №14 від 13.12.2022, сумі рахунку №120 від 19.01.2023 та фактичній оплаті позивачем за банківським платіжним документом №66 від 23,01.2023 є безпідставним і не доводить невідповідності заявленої митної вартості товару.

У відповідності до статей 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах розгляду справи №804/16553/14 у постанові від 31.05.2019 зазначив, що у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок-фактура на перевезення вантажу №РФ-12362 від 03.08.2021 та довідка №030821-5 від 03.08.2021 є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Тобто, позивачем до митного оформлення подані всі документи, що містять визначення суми вартості послуг ТОВ «УВК-ІНТЕРЕШНЛ» в сумі 1159005,91 грн, які дозволяють достовірно встановити розмір витрат позивача, включених до митної вартості товару.

Відповідач вказує, що рахунок-фактура на оплату транспортних витрат №120 від 19.01.2023 не підписаний сторонами та не скріплений печатками підприємства-експедитора.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при подачі митної в особистий кабінет доданий рахунок-фактура на оплату транспортних витрат №120 від 19.01.2023 з підписом та печаткою ТОВ «УВК-ІНТЕРЕШНЛ» /а.с.26, 75/.

Відповідачем зазначається, що згідно із заявкою на транспортування №47 від 24.01.2023 поставка здійснюється на умовах FOB Тернопіль, маршрут перевезення Гданськ (Польща) Тернопіль (Україна). Залізничний тариф перевезення розрахований, виходячи з даного маршруту. Проте згідно рахунку-фактури на оплату транспортних витрат №491 від 17.02.2023 маршрут перевезення товару - Гданськ (Польща) Полтава (Україна), що вказує на розбіжності у частині зазначення маршруту слідування товару, що впливає на розрахунок транспортних витрат.

З досліджених письмових доказів у справі судом встановлено про надання ТОВ БФ «АСТРА» при подачі митної декларації в особистий кабінет заявки на транспортування №47 від 24.01.2023 /а.с.24,73/ де визначений маршрут перевезення товару - Гданськ (Польща) Полтава (Україна).

У відповідності до пункту 1.2. договору транспортно-експедиторського обслуговування №24032021 від 24.03.2021 /а.с.41-44/, укладеного між ТОВ БФ «АСТРА» та ТОВ «ФЕЙРЛОДЖИКС» послуги надаються на підставі заявки. Так, пунктом 12 заявки №47 від 24.01.2023 чітко погоджена умова вартості всіх послуг даного перевезення.

Відповідач зазначив, що ТОВ БФ «АСТРА» до митного оформлення поданий страховий поліс №015811Гг2пп/5 від 23.12.2022 згідно якого вантаж застраховано на маршрут слідування Циндао (Китай) Гданськ (Польща), а у довідці транспортних витрат № 2710/2 від 27.01.2023 та №0168 від 20.02.2023 зазначено, що на відрізку маршруту Гданськ (Польща) Полтава (Україна) вантаж застраховано ТОВ БФ «АСТРА».

За вказаного відповідач стверджує, що оскільки страховий поліс містить витрати на страхування лише до порту Гданська, витрати на страхування за межами України від Гданська (Польща) до кордону України не включені до митної вартості товару.

За поясненнями позивача, ТО БФ «АСТРА» страхування вантажу здійснювалось виключно на відрізку морського шляху.

Суд, в ході розгляду справи не встановив, а відповідач не надав належних доказів про факт здійснення позивачем страхування товару від Гданська (Польща) до Полтави (Україна). Відповідно вимога Полтавської митниці про надання доказів включення до митної вартості товару вартості страхування за межами України від м. Гданськ, Польща безпідставне та не підтверджене допустими і належними доказами.

Крім зазначеного, відповідач вказав, що до митного оформлення подана довідка про транспортні витрати №0168 від 20.02.2023, де вказаний номер коносаменту SZBS22070016, який не поданий до митного оформлення.

Суд вказує на неспроможність даного твердження відповідача, адже з копії довідки про транспортні витрати №0168 від 20.02.2023 /а.с.28/ вбачається про визначення іншого коносаменту, а саме SZX221257147.

З досліджених письмових доказів у справі судом встановлено про надання ТОВ БФ «АСТРА» при подачі митної декларації в особистий кабінет коносаменту SZX221257147 від 26.12.2022, про який вказано у довідці про транспортні витрати №0168 від 20.02.2023 /а.с.74/.

Полтавська митниця вказує про подання позивачем для митного оформлення товару прайс-листа від 25.11.2022 б/н, який має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже містить інформацію про ціни лише на асортимент товарів, задекларованих у МД №UA806020/2023/001988 від 20.02.2023.

Відповідач стверджує, що вказане може свідчити про суб`єктивний характер даного документу та наявність знижок або дисконту на оцінювані товари, адже прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/ виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист від 25.11.2022 містить інформацію про ціни лише на асортимент товарів, задекларованих у відповідній МД, що суперечить загальносвітовій практиці.

Суд зазначає, що прайс-лист від 25.11.2022 складений у відповідності до умов поставки FOB-Циндао щодо сталі оцинкованої з полімерним покриттям в рулонах. Доказів, що зазначена ціна не відповідає дійсній вартості у відповідності до Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, митним органом не здобуто. Відсутність у прайс-листі інших товарів або додаткових відомостей не є підтвердженням означеного. Взагалі наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей не може свідчити про заниження митної вартості товару.

Так, до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Полтавська митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №№826/6346/16.

Крім того, прайс-лист не є єдиним документом, який підтверджує фактурну вартість товару, імпортованого позивачем. Натомість позивачем до митного оформлення надано специфікацію №142 від 20.12.2022 до контракту, інвойси, експортну митну декларацію, які підтверджують задекларовану позивачем вартість товару за ціною договору /а.с.18,37,61,62/.

Полтавська митниця вказала, що згідно інвойсу №142С від 20.12.2022 вартість товару вагою нетто 330 019 кг при ціні 732 доларів США за кг та вагою нетто 276 084 кг при ціні 768 доларів США за кг становить 453 606,42 доларів США без урахування вартості послуг пакування та тари (упаковки), вагою 3 340 кг. Пункт 2 контракту від 29.11.2019 №SDCI20191129 передбачає, що вартість пакування і маркування включено в ціну товару.

Ціна товару по контракту включає вартість пакування, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ унеможливлює перевірку складових митної вартості (документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товару, тобто неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, що не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакувальні матеріали та інші витрати на пакувальні послуги, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару).

Зі змісту контракту №SDCI120191129 від 29.11.2019, за умовами якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець зобов`язався придбати товар із характеристиками, у кількості, за ціною та на суму згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Кожна специфікація відповідає окремій замовленій партії товару (п.1) вартість пакування товару не є витратною.

Вартість упаковки має нульову ціну, та як наслідок входить до ціни товару, тобто є незворотньою, в зв`язку із чим не включається у митну вартість товару.

Таким чином, відповідачем не враховані умови поставки продукції, відповідно до яких пакування продукції здійснюється за рахунок продавця, та надані до митного оформлення документи, з яких вбачається, що вартість упаковки входить до ціни продукції. Відтак вартість упаковки та пакування матеріалів, робіт, пов`язаних з пакуванням, не впливає на митну вартість продукції, тому не підтвердження позивачем витрат на пакування, відповідно, не може впливати на числове значення складових митної вартості цієї продукції, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цю продукцію.

У разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару (Постанова ВС №160/8775/18 від 18.02.2019 року).

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна товару, що був предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості (Постанова ВС № 815/6794/17 від 22.01.2019 року).

За вказаного суд приходить до висновку про безпідставність твердження Полтавської митниці про ненадання позивачем документів про ціну упаковки, що вплинуло на визначення митної вартості товару.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно з МД №23UA88U8 не містили розбіжностей, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, тому у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом документи для підтвердження митної вартості, містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості, а відтак і підстави для коригування митної вартості за другорядним методом визначення митної вартості 2 ґ резервним методом за ціною товару зі схожими характеристиками за МД від 24.11.2022 №UA209170/2022/93754 на рівні 1,308 доларів США/кг, були відсутні.

Суд зазначає, що у відповідності до пункті 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, водночас спірні рішення про коригування митної вартості містять лише посилання на джерело - МД від 24.11.2022 №UA209170/2022/93754, без докладної інформації, яка дала підстави для використання такого джерела для коригування митної вартості, а тому не відповідають вимозі обґрунтованості індивідуального акту.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000037/2 від 21.02.2023 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прийняте без урахування обставин, які мали значення для їх прийняття, за відсутності підстав для їх прийняття, відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

За змістом положень частин 2 - 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз викладених норм свідчить, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги від 06.05.2019 /а.с.76/ з додатком №14 /а.с.77/, акту приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2023 /а.с.78/, видаткового касового ордеру від 10.07.2023 на суму 10000 /а.с.79/, ордер на надання правничої (правової) допомоги /а.с.80/.

Згідно з Додатком №14 до Договору сторони домовились, що вартість послуг становить 10000,00 грн, а саме витрати пов`язані з розглядом справи 4000,00 грн, збір доказів, підготовка та подання позовної заяви 6000,00 грн. Зі змісту акту приймання-передачі наданих послуг від 14.04.2023 вбачається про надання позивачеві юридичних послуг, вартістю 10000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що розмір витрат неспівмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг а обґрунтованим є розмір витрат на правничу професійну допомогу у сумі 1500,00 грн, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачем та стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань суму 1500,00 грн.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 24156,00 грн. З огляду на висновок суду про необхідність задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь ТОВ БФ «АСТРА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24156,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" (вул. Ковпака, буд. 59 А, м. Полтава, Полтавська область, 36007, код ЄДРПОУ ) до Полтавської митниці (вул. Кукоби Анатолія, буд. 28, м. Полтава, Полтавська область,36022, код ЄДРПОУ ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів № UA806020/2023/000037/2 від 21.02.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24 156,00 грн. (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість гривень), витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (однга тисяча п`ятсот гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва