Справа № 420/10243/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач, ГУНП в Одеській області), в якому просить:

- визнати як противоправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови в задоволенні права ОСОБА_1 про внесення змін в наказ ГУНП в Одеській області від 31.12.2022 № 2007 o/с, в частині, що стосується ОСОБА_1 про зміну дати звільнення з 31 грудня на 30 грудня 2022 року відповідно до заяви-прохання ОСОБА_1 від 06.04.2023 та свідоцтва про хворобу № 334/2, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" від 26 грудня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вчинити дії по задоволенню права ОСОБА_1 щодо внесення змін в наказ ГУНП в Одеській області від 31.12.2022 № 2007 о/с, в частині, що стосується ОСОБА_1 про зміну дати звільнення з 31 грудня на 30 грудня 2022 року в заяви-прохання ОСОБА_2 від 06.04.2023 та свідоцтва про хворобу № 334/2, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" від 26 грудня 2022 року;

- за отримане грошове нарахування за 31 грудня 2022 року нарахувати заборгованість ОСОБА_1 та зазначити суму і в який спосіб повернути її до ГУНП;

- надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлені грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням зміни дати звільнення ОСОБА_1 на 30 грудня 2022 року для призначення їй пенсії з 31 грудня 2022 року.

Ухвалою від 12.05.2023 відкрито спрощене провадження у справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 звільнено зі служби з 31.12.2022 за пунктам 2 частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" за станом здоров`я, пенсія за вислугу років призначена з 01.01.2023. Позивачка вважає, що її необхідно було звільнити 30.12.2022, а не 31.12.2022. Прохання змінити дату звільнення необхідно для того, щоб орган ПФУ провів індексацію її пенсії. Кабінету Міністрів України постановою від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" передбачає, що військовослужбовцям, особам які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, пенсії підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Оскільки пенсія призначена в 2023 році, а не в 2022, тому їй відмовлено в індексації пенсії відповідно до Постанови КМУ № 168 . На звернення позивачки до ГУ Нацполіції в Одеській області змінити дату звільнення, їй було відмовлено. Позивачка стверджує, що при поданні заяви про звільнення зі служби у фахівці сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП їй не роз`яснили можливі в перспективі негативні наслідки того, що пенсія буде призначена з 1 січня 2023 року, а навпаки завідувач сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП порадила звільнятись 31 грудня, а не 30 грудня, як планувала позивачка. Хоч позивачка могла би звільнитися зі служби 27 грудня та мати право на призначення пенсії за вислугу 25 років з 28 грудня, наслідки звільнення 31 грудня та призначення пенсії з 1 січня року позбавило права на щомісячну пожиттєву індексацію пенсії, що вона вважає несправедливим.

30.05.2023 до суду надійшов відзив від ГУ Національної поліції в Одеській області, в якому відповідач вказує, Головним управлінням не порушена процедура звільнення ОСОБА_1 та видано наказ із дотриманням Порядку № 1235. Підставою для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 є її рапорт, подання заступника начальника управління - начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 27 грудня 2022 року та свідоцтво про хворобу № 334/2, видане медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" 26 грудня 2022 року. Позивачка просила звільнити її з 31.12.2022, що і було зроблено посадовими особами ГУНП в Одеській області. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. Позивачка, подаючи рапорт про звільнення зі служби в поліції, передбачала наслідки своїх дій. Чинним законодавством України не передбачено зміни дати звільнення попередніми датами, якщо такий наказ вже був виданий Головним управлінням. Тобто, останнім днем служби ОСОБА_1 був 31.12.2022 (з вказаної дати остання просила її звільнити зі служби в поліції), внаслідок чого позивачка фактично повинна була виконувати свої службові обов`язки по займаній посаді (робити довідки, витяги з наказів, надавати відповіді на звернення/запити, підписувати будь-які документи тощо). У разі внесення змін до наказу в частині дати звільнення ОСОБА_1 з 31.12.2022 на 30.12.2022, усі документи, які були розроблені позивачкою в процесі виконання своїх службових обов`язків, автоматично будуть нікчемними, більш того, такі дії можуть в подальшому мати негативні юридичні наслідки, враховуючи те, що 31.12.2022 ОСОБА_1 мала виконувати свої службові повноваження. Вказані обставини свідчать про невідворотність тих дій, які були вчинені ОСОБА_1 в частині виконання своїх службових обов`язків 31.12.2022, що також свідчить про неможливість внесення змін щодо дати звільнення на попереднє число.

30.05.2023 позивачка надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що 31.12.2022 не працювала і на службу не виходила (це була суботу - передноворічний день). Отож, внесення змін щодо дати звільнення на попереднє число ніяких невідворотних дій, які могли бути вчинені при виконанні службових обов`язків не визиває, тому що 31 грудня 2022 року службові обов`язки не виконувала (не працювала). Позивачка вважає, що відмова змінити дату звільнення це обмеження права вибору на звільнення та призначення пенсії в найбільш вигідний для позивачки час. Звертає увагу, що на розмір пенсії зміна дати звільнення не вплине, але дуже суттєво вплине на розмір пенсії. Позивачка не могла передбачити, що цей "перепрацьований" день 31 грудня 2022 року виключить подальшу індексацію пенсії з 1 березня 2023 року.

06.06.2023 до суду надійшли заперечення Головного управління Нацполіції в Одеській області, в яких зазначено, що доводи позивачки про те, що 31.12. 2022 був робочим днем для усіх співробітників Головного управління Національної поліції в Одеській області, в тому числі, позивачки. Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який був виданий на підставі Указу Президента України "Про введення надзвичайного стану в Україні", особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану був переведений на посилений варіант службової діяльності. Пунктом 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568, на період дії воєнного стану, установлено для поліцейських окремих головних управлінь Національної поліції України, у тому числі в Одеській області, шестиденний робочий тиждень, скасовано вихідний день у суботу. Тобто, з 24 лютого 2022 року Національна поліція України перебуває на посиленому варіанті несення служби шестиденний робочий тиждень з урахуванням специфіки роботи у даному органі державної влади. Крім того, у березні 2022 року Верховна Рада прийняла закон "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", який змінив трудове законодавство. Згідно із законом, на період воєнного стану скасовано усі святкові дні. Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 повинна була працювати і працювала у цей день, вказані обставини можуть підтвердити співробітники відділу, де проходила службу остання. Щодо доводів позивачки про те, що відмова змінити дату звільнення, на яку остання мала право - це обмеження права вибору останньої, зазначає, що ГУНП в Одеській області критично ставиться до таких тверджень, оскільки з рапорту ОСОБА_1 вбачається, що остання просила звільнити її за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 31.12.2022, рішення прийняла остаточно, на звільненні наполягала, що і було зроблено посадовими особами ГУНП в Одеській області. Більшість доводів ОСОБА_1 стосується не погодження із прийнятою постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168, Позивачкою висловлюються міркування про те, що "могло би бути", якщо б постановою було встановлено іншу дату, з якої припинено індексацію пенсійного забезпечення, невмотивованість вказаної постанови КМУ та інші доводи, які не стосуються предмету розгляду даної справи, та не обґрунтовують заявлені позовні вимоги. У разі не погодження із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 ОСОБА_1 має можливість реалізувати свої конституційні права та оскаржити її прийняття.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області пояснень по суті спору суду не надало.

Дослідивши матеріали адміністративної справи в письмовому провадженні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , майора поліції, старшого інспектора відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області наказом ГУНП в Одеській області від 31.12.2022 № 2007 о/с звільнено зі служби в поліції за п. 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" з 31 грудня 2022 року. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 25 років 04 дні; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 25 років 04 дні; усього для призначення пенсії - 25 років 04 дні.Підставою видання наказу вказано: рапорт І.Залєвської від 26 грудня 2022 року, подання заступника начальника управління - начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27 грудня 2022 року та свідоцтво про хворобу № 334/2, видане медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" 26 грудня 2022 року.

Як вбачається з рапорту ОСОБА_1 , остання просила звільнити її за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 31 грудня 2022 року.

З 01.01.2023 позивачці призначена пенсія за вислугу років згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки позивачка мала вислугу 25 років, у розмірі 70 % грошового забезпечення.

06.03.2023 ОСОБА_1 звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , в якій просила здійснити індексацію пенсії з 01.03.2023 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.03.2023 № 5858-5000/3-02/8-1500/23 було повідомлено позивачку про те, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24,02,2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисну найбільш вразливих верств населення у 2023 році" установлено, що з 1 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України від 09,04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Оскільки пенсія за вислугу років позивачці була призначена Головним управлінням з 01.01.2023, тому індексація пенсії відповідно до Постанови № 168 відсутня.

06.04.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про зміну дати звільнення зі служби з 31.12.2022 на 30.12.2022, з посиланням на те, що планувала звільнитися 30.12.2022, але послухалась поради завідувача сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Одеській області про те, що краще звільнишся 31.12.2022 , тому що при звільненні з 30 грудня може бути відрахування із грошового забезпечення одноденного заробітку за невідпрацьований день 31 грудня. В міру своєї необізнаності позивачка вважала, що пенсія буде з 31.12. 2022.

Відповідач надав відповідь 21.04.2023 про те, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, а також порядок проходження служби в Національної поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно правовими актами, в яких відсутні правові підстави для зміни дати звільнення з полиці.

Не погоджуючись з відмовою , позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - "Закон №580-VIII", у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтями 1, 2 указаного Закону Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 59 Закону рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до статті 77 Закону № 5 80-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу II Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Порядок № 1235) підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку № 1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235, а саме: Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі. Подання про призначення на посаду (додаток 1). Подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).

Відповідно до пункту 10 розділу III Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Чинним законодавством України не передбачено зміни дати звільнення попередніми датами, якщо такий наказ вже був виданий Головним управлінням. Останнім днем служби ОСОБА_1 був 31.12.2022 року (з вказаної дати остання просила її звільнити зі служби в поліції), внаслідок чого позивачка фактично повинна була виконувати свої службові обов`язки по займаній посаді. Доказів того, що 31.12.2022 був для позивачки неробочим днем, суду не надано.

Змінити формулювання дати звільнення можна тоді, коли є законна підстава для цього, наприклад, помилка посадової особи. В даному випадку анулювати домовленість про дату звільнення можна лише за взаємною згодою про це уповноваженого органу і працівника.

Трудовим законодавством надано право відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням. У разі, коли в заяві працівника про звільнення з роботи за власним бажанням вказана дата звільнення (в передбачених законом випадках), відкликати заяву можна тільки до цієї дати. Матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач після подання рапорту про звільнення та до моменту звільнення виявила бажання внести корегування до рапорту щодо дати звільнення, тому суд не вбачає наявності будь-яких порушень з боку відповідача.

Суд критично ставиться до твердження позивача введення її в оману працівниками сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП, враховуючи стаж роботи позивачки та ту обставину, що її звільнено з посади старшого інспектора відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з 31.12.2022 є законним та обґрунтованим. А тому позовна вимога про зміну дати звільнення є такою, що не підлягає задоволенню.

Трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається. Отже, не реалізація із власної волі працівником свого права на звільнення у певний день не може мати наслідку юридичної відповідальності роботодавця у вигляді примусової зміни дати звільнення без належних правових підстав, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах.

За таких обставин, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.