Справа № 560/14303/23
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Брикар О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 26.07.2023 в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 №168 за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 100000 гривень пропорційно участі у заходах та діях з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України.

У позові пояснює, що ОСОБА_1 26.02.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходив у Військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з випискою по банківській картці за період із 01.10.2022 по 31.12.2022 позивачу виплачено зарплату у розмірі 142126,84 гривень. Вважає, що ОСОБА_1 не виплачена грошова винагорода, відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 №168 за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022. Адвокатом 12.01.2023 та 02.05.2023 направлялись адвокатські запити Військовій частині НОМЕР_1 щодо надання інформації про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022 та документів, які свідчать про участь позивача у заходах та діях з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, але відповіді не було отримано.

Відповідно до ухвали від 14.08.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребував докази (арк. спр.20-21).

25.08.2023 відповідач надав Відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивач у позові вказав недостовірну інформацію, адже Військовою частиною НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022 виплачено додаткову грошову винагороду пропорційно до його безпосередньої участі в бойових діях, відповідно до наказу від 02.01.2023, що підтверджується цим наказом та довідкою про доходи (арк. спр.25-27).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи норми права які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Постановою КМ України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у редакції на час спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Сторони фактично не оспорюють право молодшого сержанта ОСОБА_1 на отримання додаткової грошової винагороди, пропорційно до його безпосередньої участі в бойових діях за період служби з 01.12.2022 по 31.12.2022, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, додатком №2 до наказу №3 від 02.01.2023 (арк. спр.45-53).

При цьому, надана позивачем банківська виписка з карткових рахунків за період з 01.10.2022 - 31.12.2022 (арк. спр.5), не підтверджує факт невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 №168, так як наказ №3 про цю виплату за період з 01.12.2022 по 31.12.2022, виданий відповідачем 02.01.2023. Крім цього, потрібно враховувати довідку про доходи за №941 від 24.08.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 , зокрема, за грудень 2022 року нараховано додаткову винагороду (не має постійного характеру) - 100000 гривень (арк. спр.56). Ненадання адвокату відповіді на його запити щодо виплат позивачу, не спростовує цей висновок суду, і не відноситься до предмету цього судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач не довів позовні вимоги, так як суб`єкт владних повноважень не вчиняв протиправної бездіяльності щодо молодшого сержанта ОСОБА_1 щодо якого видав наказ №3 від 02.01.2023 про виплату додаткової винагороди та виплатив її, відповідно до довідки про доходи за №941 від 24.08.2023, тому немає підстав для задоволення зобов`язальної вимоги, яка похідна.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 листопада 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя А.І. Петричкович