Справа № 280/7665/23
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Справа № 280/7665/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхової Каріни Алікберівни, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхової Каріни Алікберівни (далі - відповідач 2), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 3) в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхової Каріни Алікберівни, Державної фіскальної служби України щодо відмови у підготовці та наданні позивачу грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, голову комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державну фіскальну службу України, підготувати та видати позивачу грошовий атестат та довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн. та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Позовну заяву подано та підписано представником позивача адвокатом Богославським В.А. (далі - представник позивача), на підтвердження повноважень наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1140690 від 14.09.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що зверталась до відповідачів з заявами про надання грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, однак відповідачем 1 відмовлено. Позивач вважає такі дії/бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_3 протиправними та незаконними. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління ДФС у Запорізькій області не погоджується з позовною заявою та просить відмовити у задоволенні позову, з наступного. Відповідно до особової справи ОСОБА_2 та інших бухгалтерських відомостей, що знаходяться на зберіганні в ГУ ДФС у Запорізькій області грошовий та речовий атестат ОСОБА_2 відсутній. Позивач мала право в день звільнення звернутись до ГУ ДФС у Запорізькій області та отримати грошовий атестат, але позивач даним правом не скористалась. Бухгалтерська служба в ГУ ДФС у Запорізькій області існувала до 31.12.2021, а потім всі штатні працівники були вивільнені, про що було відомо позивачу заздалегідь. Станом на 23.10.2023 року в ГУ ДФС у Запорізькій області відсутні штатні працівники бухгалтерської служби, а наявні лише члени комісії з реорганізації які є штатними працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області, але ніколи не працювали з нормативно-правовою базою податкових міліціонерів та не мають відповідних навичок і кваліфікації для того щоб безпомилково скласти грошовий атестат позивачу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 27 вересня 2021 року №185-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас ЗСУ за підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів).

Заявою від 28 липня 2023 року позивач звернулась до ГУ ДФС у Запорізькій області з заявою про надання грошового атестату.

02.08.2023 ГУ ДФС у Запорізькій області у відповідь на заяву позивачу направлений лист про надання інформації та повідомлено, що Голова комісії з реорганізації ДФС наказом від 14 вересня 2022 року №17 «Про утворення комісій з реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби України та затвердження їх голів зі змінами, затвердив ОСОБА_3 - головою комісії з реорганізації ГУ ДФС у Запорізькій області. Комісія з реорганізації здійснює повноваження виключно щодо управління справами в частині забезпечення здійснення заходів пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу у відповідності до Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074.

03.08.2023 позивач звернулась до ГУ ДФС у Запорізькій області з заявою про надання речового атестату.

Листом від 14.08.2023 Головне управління ДФС у Запорізькій області розглянуло заяву від 03.08.2023, про надання речового грошового атестату та в межах компетенції повідомило, відповідно до особової справи ОСОБА_2 та інших бухгалтерських відомостей, які знаходяться на зберіганні в ГУ ДФС у Запорізькій області речовий грошовий атестат ОСОБА_2 відсутній.

22.08.2023 з заявою про надання грошового та речового атестату, довідки про вартість речового майна, що належить до видачі позивач повторно звернулась до ГУ ДФС у Запорізькій області.

Головне управління ДФС у Запорізькій області розглянуло заяву від 22.08.2023 про надання грошового та речового атестату та в межах компетенції повідомило, що ГУ ДФС у Запорізькій області було надано відповіді з вищевказаних питань листами від 02.08.2023 року № 148/6/08-01-01-ЛК та від 14.08.2023 року №157/6/08-01-01-Ж з відповідним обґрунтуванням відповідей.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови у підготовці та наданні позивачу грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та деяких інших осіб, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Так, статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

Відповідно до п.1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Згідно п.7 Порядку №3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подається, зокрема, грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Позивач для отримання статусу пенсіонера та у зв`язку з невиплатою грошової компенсації вартості за невикористане майно звертався із заявами до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Голова комісії з реорганізації ДФС ОСОБА_3 , у відповідь на заяву позивача повідомляла, що Комісія з реорганізації здійснює повноваження виключно щодо управління справами в частині забезпечення здійснення заходів пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу у відповідності до Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074.

Як правильно зазначає позивач Головне управління ДФС у Запорізькій області в особі голови комісії з реорганізації Каріни Корхової обґрунтовує відмову у видачі грошового та речового атестатів саме межами своєї компетенції.

Розглядаючи цю справу у межах спірних правовідносин, щодо компетенції відповідача, суд враховує таке.

Судом встановлено, що позивач звільнений зі служби наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що ДФС України перебуває у стані припинення в результаті її реорганізації.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 15 травня 2019 р. №395 "Питання Державної податкової служби", зокрема, утворено комісію з реорганізації Державної фіскальної служби.

У зв`язку з набуттям чинності 25 березня 2021 року Закону України від 28 січня 2021 року №1150-IX "Про Бюро економічної безпеки України" (далі - Закон №1150-IX), згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (із змінами і доповненнями, далі - Постанова №1200), абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 "Питання Державної податкової служби" (із змінами і доповненнями), продовжились здійснюватися відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), що передбачені Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 (далі - Постанова №1074).

Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1150-IX, Кабінету Міністрів України необхідно не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію ДФС.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року №510 "Про утворення Бюро економічної безпеки України", Кабінет Міністрів України постановив утворити Бюро економічної безпеки України (далі - Бюро) як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Починаючи з 01.01.2022, Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

Подальші заходи, пов`язані із реорганізацією (ліквідацією) ДФС будуть здійснюватися представниками державних органів, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються, а також членами комісії з реорганізації ДФС, що є представниками інших центральних органів виконавчої влади відповідно до вимог Постанови № 1074.

Реорганізація ДФС України, у тому числі Головного управління ДФС у Запорізькій області, розпочалася з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі - Постанова №1200), пунктом 1 якої передбачено утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України шляхом реорганізації Державної фіскальної служби шляхом поділу.

Пунктом 2 Постанови №1200 установлено, що: ДПС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок); ДПС та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності; ДФС продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення ДПС, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Підрозділи податкової міліції у складі ДФС продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

На виконання Постанови №1200 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 травня 2019 року зареєстрована ДПС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №537) утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1 (пункт 1 Постанови № 537).

Реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2 (пункт 2 Постанови №537).

Установлено, що територіальні органи ДФС, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (пункт 3 Постанови №537).

Визначено територіальні органи ДПС правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності (пункт 4 Постанови № 537).

На підставі Постанови №537 утворене Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що Головне управління ДПС у Запорізькій області є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДФС у Запорізькій області лише у відповідних сферах діяльності, які визначені Постановою №1200 і стосуються реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року №846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» підрозділи податкової міліції були виключені зі структури органів ДПС. Одночасно вказаною постановою визначено, що підрозділи податкової міліції у складі ДФС продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, підрозділи податкової міліції продовжували здійснення повноважень у складі ДФС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2021 року №761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. №85», Кабінет Міністрів України вніс зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» (далі Постанова №85), виключивши таку позицію: «ДФС 4604».

24 листопада 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

Зважаючи на відсутність згідно з додатком 1 до Постанови №85 визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, Закон України від 15 вересня 2021 року від 02 грудня 2021 року №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», а так само Закон України від 03 листопада 2022 року №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» не передбачають видатків на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС на 2022 та 2023 роки та всі співробітники ДФС, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації ДФС, вивільнені.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2021 року №1127 «Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби» установлено, що у процесі реорганізації ДФС Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. №1074 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 82, ст. 3005), застосовується з урахуванням таких особливостей: головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби може бути призначена посадова особа Міністерства фінансів, головою комісії з реорганізації раніше утвореного як юридична особа публічного права територіального органу Державної фіскальної служби (головного управління, митниці) може бути призначена посадова особа з числа працівників такого органу або у разі відсутності посадових осіб в такому органі - посадова особа юридичної особи - правонаступника, або у разі відсутності посадових осіб в такому органі та юридичній особі - правонаступнику - посадова особа Міністерства фінансів або Державної податкової служби, або Державної митної служби, або Бюро економічної безпеки.

Повертаючись до питання визначення органу, уповноваженого на розгляд заяв позивача, яка звільнена з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-технічного відділу Управління боротьби з фінансовими злочинами, суд виходить із того, що територіальні органи ДФС, у тому числі і Головне управління ДФС у Запорізькій області, у складі якого як структурний підрозділ діяла податкова міліція, продовжували здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень центральному органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що нормативно-правовими документами, про які йдеться вище, не передбачено передачу документів з кадрових питань (особового складу) головних управлінь в областях до ДФС України.

Головне управління ДФС у Запорізькій області перебуває у стані припинення з 02 серпня 2019 року, але не припинилось та з Єдиного реєстру не виключене як юридична особа.

З огляду на те, що Головне управління ДФС у Запорізькій області є колишнім роботодавцем позивача, зважаючи на те, що наразі не припинене та не виключене з реєстру як юридична особа, беручи до уваги той факт, що Державна податкова служба України та Державна митна служба України є правонаступниками обов`язків реорганізованої ДФС лише у відповідних сферах діяльності, а саме - повноважень та виконання функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, суд вважає, що саме ГУ ДФС в Запорізькій області має повноваження щодо розгляду питання про оформлення та видачу позивачу необхідних документів.

Враховуючи вищевикладене, відмова ГУ ДФС в Запорізькій області у підготовці та наданні позивачу грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі з підстави обмежених повноважень виключно щодо управління справами в частині забезпечення здійснення заходів пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу є необґрунтованою.

При цьому, судом встановлено, що фактично розгляд заяв позивача по суті порушеного питання в зверненнях не відбувся, відповідачем не надано оцінки права позивача на отримання відповідних документів та не вказано відповідних обґрунтованих підстав для відмови чи задоволення цих заяв.

Суд зазначає, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного органу, є обов`язковим. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів доброго врядування і належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання).

На думку суду, відповідач повинен був дотримуючись принципу юридичної визначеності у встановленому законом порядку перш за все вирішити заяву позивача у встановлений ним же спосіб, а не здійснювати формальну відписку.

Разом з тим що судом встановлено, протиправність відмови відповідача у розгляді заяв позивача, проте суд не може зобов`язати відповідача підготувати та видати позивачу грошовий атестат та довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, оскільки як описано вище, сам розгляд звернення по суті порушеного питання не відбувся, а тому така вимога позивача є передчасною. Натомість належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області повторно розглянути заяви позивача про підготовку та видачу грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі та прийняти рішення по суті звернення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплати судового збору.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У позовні заяві представник позивача зазначає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5240,00 грн., докази на підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги додаються до матеріалів справи.

При цьому, у прохальній частині позову, представник позивача просить стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 10000,00 грн. як витрати на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1140690 від 14.09.2023, копію договору № 178/2023 про надання правової допомоги від 04.09.2023, копію додаткової угоди №1 від 04.09.2023, копію акту приймання-передачі від 14.09.2023, копію квитанції до прибуткового касового ордера №238 від 14.09.2023.

Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 по справі №810/2760/17.

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати до матеріалів справи розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

Відсутність розрахунку витрат на професійну правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, сторона зобов`язана надати документальне підтвердження судових витрат саме детальний опис робіт (наданих послуг). Норми частини 4 статті 134 КАС України є імперативними, тобто обов`язковими для виконання.

За вимогами ч. 6,7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Досліджуючи надані відповідачем документи, суд зазначає, що у наданих представником позивача до матеріалів справи документах не відображено, кількості витраченого адвокатом на виконання робіт (надання послуг) часу (годин), вартості години за певний вид послуги, детального опису робіт проведених адвокатом (наданих послуг), позивачем не конкретизовано та необґрунтовано витрачений час на правничу допомогу, не деталізовано, які роботи проведені адвокатом в рамках надання послуг.

Суд зазначає, що вимога подання детального опису є обов`язковою і пов`язана з тим, що розмір гонорару та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не є тотожними. Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема детальним описом робіт (наданих послуг).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхової Каріни Алікберівни, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмов, які викладені у листах від 02.08.2023, 14.08.2023, 29.08.2023 у підготовці та наданні ОСОБА_1 грошового та речового атестату, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 28.07.2023, 03.08.2023, 22.08.2023 щодо підготовки та видачі ОСОБА_1 грошового атестату та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та прийняти рішення по суті звернення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят коп.).

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач 1 - Головне управління ДФС у Запорізькій області (просп. Соборний, 166, м.Запоріжжя, 69107; ),

Відповідач 2 - Голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхова Каріна Алікберівна (просп. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107; ),

Відповідач 3 - Державна фіскальна служба України (Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053; ).

Повне судове рішення складено 28.11.2023.

Суддя Б.В. Богатинський