Справа № 580/8793/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Трофімова Л.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Справа № 580/8793/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Горегляд Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача що відмові надати відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної 24.02.2022 Указом Президента від 24.02.2022 № 69/2022, відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути питання надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ.

2. Разом із позовом ОСОБА_1 подав клопотання про забезпечення його позовних вимог, в якому просив суд заборонити Відповідачу в особі його начальника вчиняти будь-які дії щодо призову Позивача на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що 24.07.2023 він звертався із заявою до Відповідача, в якій просив звільнити його від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що його дружина є інвалідом 2-ї групи, проживає разом з ним і що саме він здійснює її утримання. Також Позивач зазначав, що вони з дружиною мають двох дітей.

Позивач стверджував, що він додав до заяви при зверненні до Відповідача повний пакет документів, необхідних для підтвердження вказаних вище обставин, але Відповідач прийняв рішення про відмову в задоволенні його заяви.

Також Позивач стверджував, що відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він має право на відстрочку від призову на військову службу і що вжиття судом заявлених ним заходів забезпечення позову сприятиме збереженню наявного стану спірних правовідносин до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки Відповідач може прийняти рішення про призов його на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, зокрема в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення його позову.

3. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року в задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що Заявлені підстави позову, доводи Заяви та додані докази потребують додаткової перевірки, факти - з`ясування з належних доказів, не свідчать про очевидність протиправності спірних дій відповідача, неможливість чи ускладнення виконання судового рішення або ефективності захисту чи поновлення прав та інтересів позивача.

Водночас суд вказав, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Також суд зауважив, що заявлений Позивачем спосіб вжиття заходів забезпечення позову не є співмірним і не відповідає меті адміністративного спору.

Разом з тим суд зазначив, що посилання Позивача на те, що відносно нього Відповідач може прийняти рішення про призов на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, зокрема в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав, не підтверджені жодними належними, достовірними та достатніми доказами.

4. Не погодившись з такою ухвалою суду, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог Апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені ним в суді першої інстанції, а також зазначає, що прийняте Відповідачем рішення про відмову в наданні йому відстрочки від мобілізації ґрунтується на підставі помилкових даних щодо змісту поданої ним заяви, є безпідставним та протиправним.

При цьому Апелянт стверджує про наявність достатніх та необхідних правових підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу.

На переконання Апелянта, застосування заявлених ним заходів забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища у спірних правовідносинах до розгляду справи по суті, оскільки Відповідач може прийняти рішення про призов його на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, зокрема в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення його позову.

Крім того Апелянт зазначає, що рішення, яке було прийнято Відповідачем за результатами розгляду його заяви про надання відстрочки від мобілізації, не відповідає заявленим ним вимогам та приписам законодавства.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно та неправильно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2023 та від 03.11.2023 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини, установлені судом першої інстанції.

Предметом судового оскарження в цій справі є дії Відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

9. Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 КАС України, яка закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи його забезпечення в адміністративному процесі.

11. За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

12. Головною метою його застосування є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за наявності хоча б однієї з умов, передбачених ст. 150 КАС України, зокрема встановлених судом ще до звернення особи за судовим захистом з відповідним позовом на підставі обґрунтованої заяви та доданих до неї матеріалів.

13. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

14. У свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони законних інтересів позивача від можливих порушень з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

15. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи, які Позивач наводить в обґрунтування заявлених ним вимог щодо вжиття заходів забезпечення його позову, фактично є аналогічними доводам його позову і здійснення судом їх перевірки призведе до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви щодо забезпечення позову.

У контексті викладеного доводи Апелянта про те, що прийняте Відповідачем рішення про відмову в наданні йому відстрочки від мобілізації ґрунтується на підставі помилкових даних щодо змісту поданої ним заяви, є безпідставним та протиправним, судова колегія відхиляє, а також відхиляє відповідне наведене ним обґрунтування, оскільки такі доводи підлягають перевірці судом при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог.

При цьому апеляційний суд наголошує, що в цьому випадку відсутні правові підстави вважати оспорюване Позивачем рішення та/або дії Відповідача очевидно протиправними.

16. З аналогічних підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи Апелянта щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу.

17. Твердження Апелянта про те, що застосування заявлених ним заходів забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища у спірних правовідносинах до розгляду справи по суті, оскільки Відповідач може прийняти рішення про призов його на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, зокрема в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення його позову, колегія суддів відхиляє як такі, що не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

18. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

19. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі.

20. Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 листопада 2023 р.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев