Справа № 520/14873/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 р. Справа № 520/14873/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, по справі № 520/14873/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем сформульовано позовну вимогу у спосіб зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення, відтак, вказане формулювання надає даній позовній вимозі статусу немайнової вимоги, за яку позивачем сплачено відповідну суму судового збору на виконання вимог ухвали від 16.06.2023. Також вказує, що порахувати відповідні суми та уточнити позов із зазначенням чіткої суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за спірний період не вбачається можливим, оскільки сам по собі спірний період не є чітко визначеним та пролонгується аж до моменту коли відповідачем буде виплачено всю суму недоотриманого позивачем грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у даній справі, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язати Головного управління ДФС у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії,

- з 01.01.2021 по 14.09.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

- зобов`язати Головного управління ДФС у Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 вказаний позов було залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надав позивачу термін п`ять календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання:

- довідки про розмір середнього заробітку, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати працівників підприємств, установ і організацій усіх форм власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100;

- позовної заяви з її копією (копіями), відповідно до учасників справи, із визначенням суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за спірний період;

- оригіналу документу про сплату судового збору.

21.06.2023 на виконання вищевказаної ухвали суд першої інстанції від 16.06.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та документ про сплату судового збору у сумі 858,88 грн. Позивач вказав, що позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби є позовною вимогою немайнового характеру, тому і судовий збір був сплачений у відповідному розмірі 0,4 прожиткового мінімуму. Також заганачив, що довідка про розмір середнього заробітку не є необхідною для вирішення позовних вимог, однак суд не побавлений можливості витребувати її у відповідача, якщо дійде висновку про інше.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Приймаючи ухвалу про продовження строку залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції вказав, що для усунення всіх недоліків позивачу необхідно: надати до суду уточнений адміністративний позов з конкретизацією позовних вимог та зазначенням належних відповідачів по справі, відповідно до кількості учасників справи.

29.06.2023 на виконання вищевказаної ухвали суд першої інстанції від 26.06.2023 позивач подав заяву, у якій пояснив, що порахувати відповідні суми та уточнити позов із зазначенням чіткої суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за спірний період не вбачається можливим, оскільки сам по собі спірний період не є чітко визначеним та пролонгується аж до моменту коли відповідачем буде виплачено всю суму недоотриманого позивачем грошового забезпечення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позовну заяву було повернуто позивачу з підстав невиконання вимог суду, визначених в ухвалах від 16.06.2023 та від 26.06.2023.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, наведеними в ухвалі суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Статтею 171 КАС України передбачені дії, які зобов`язаний здійснити суддя після отримання позовної заяви. Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя з`ясовує відповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Статтею 160 КАС України передбачено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка стандартизує структуру позовної заяви, а саме: містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Статтею 161 КАС України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.

Статтею 172 КАС України визначені випадки об`єднання і роз`єднання судом позовів.

За правилами ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч. 3 ст. 169 КАС України).

Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України).

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач обрав спосіб захисту, зокрема, шляхом зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.

З цього приводу варто зауважити, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому, предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує зі способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, колегія суддів зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає способам, визначеним у статті 5 КАС України.

Більш того, у своїх заявах позивач наголошував, що за обставин цієї справи остаточний розрахунок з позивачем відповідач ще не провів, тому визначити чітку суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за спірний період не вбачається можливим, оскільки сам по собі спірний період не є чітко визначеним та пролонгується аж до моменту коли відповідачем буде виплачено всю суму недоотриманого позивачем грошового забезпечення.

Тому, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач надав до суду документ про сплату судового збору у сумі 858,88 грн.

Колегія суддів зауважує, що між сторонами існує спір щодо здійснення відповідачем належним чином розрахунку при звільненні позивача. З огляду на обраний позивачем в цій частині спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідні суми, а не шляхом стягнення середнього заробітку у твердій сумі, та враховуючи, що позивач просить про нарахування таких суд за весь період до моменту фактичного здійснення повного розрахунку, спір щодо якого наразі між сторонами не вирішено, визначити кінцеву суму компенсації (у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог) на стадії подання позовної заяви не вбачається можливим.

З урахуванням вказаним обставин, колегія суддів вважає, що вимога суду першої інстанції надати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необгрунтованою.

Щодо вимоги суду першої інстанції надати довідку про розмір середнього заробітку, колегія суддів також зауважує, що за правилом ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Тобто, процесуальний Закон покладає на позивача обов`язок надати до суду разом з позовної заявою всі наявні в нього докази.

Натомість, у своїх заявах від 21.06.2023 та від 29.06.2023 позивач вказує, що надати таку довідку не вбачається можливим, оскільки така довідка у нього відсутня.

При цьому, колегія суддів зауважує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ч. 4ст. 9 КАС України) полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Відтак, колегія суддів констатує, що ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви у зв`язку із неусуненням недоліків, суд апеляційної інстанції не урахував суть спірних правовідносин, у зв`язку із чим помилково застосував до спірних правовідносин п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За правилами ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання та є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 по справі № 520/14873/23 - про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу № 520/14873/23 направити на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич