Справа № 260/9193/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/9193/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону ім. Героїв Карпатської Січі (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) , яким просить:

1. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

2. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у період із липня 2020 року до часу звільнення з військової служби у вересні 2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Імені героїв Карпатської Січі (військова частина НОМЕР_2 ). Як видно з особистих карток грошового забезпечення за 2020 - 2022 рік та інформації наявної у відповідях на адвокатські запити, НОМЕР_1 прикордонний загін здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з липня 2020 року по вересень 2022 року у розмірі меншому ніж визначено законодавчо, зокрема:

15.06.2023 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23 ОСОБА_1 виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 211 506,91 грн.на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 в справі № 260/245/23 нараховано до виплати позивачу грошове забезпечення в розмірі 262 741,50 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 47 293,47 грн. та військовий збір у розмірі 3 941,12 грн.

15.06.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 211 506,91 грн.

Дії НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 є протиправними в частині виплати ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки право на вказані виплати, останній набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби і така повинна була бути виплачена відповідачем позивачеві у день звільнення з військової служби.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 26 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

20 листопада 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позов, відповідно до якого НОМЕР_1 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби України вимоги позивача не визнає та вважає, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що , позивач просить суд визнання дії 27 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі, Державної прикордонної служби України протиправними і зобов`язати його вчинити певні дії, проте він не звертався до відповідача з заявою про компенсацію податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виконанні Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 по справі №260/5244/22. У зв`язку з цим вказана вимога позивача є передчасною і не підлягає до задоволення, що в свою чергу, тягне за собою відмову у задоволенні другої вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії як похідної вимоги. Відповідач належним чином виконав Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 по справі №260/5244/22 (з урахуванням постанови апеляційної інстанції). Так, вказаним рішенням суду відповідач не зобов`язаний компенсувати позивачу податок з доходів фізичних осіб. Вказане питання не розглядалося та не вирішувалося при судовому розгляді. Також, абсолютними правовим нонсенсом, є визначення грошового забезпечення військовослужбовця у вигляді податку на доходи фізичних осіб, оскільки жоден закон, нормативно-правовий акт чи акт індивідуальної дії не передбачає можливість стягнення будь-яких податків на користь фізичних осіб.

20 листопада 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи , матеріали пенсійної справи суд дійшов наступних висновків.

Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.09.2022 № 346-ОС підполковника ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до підп. «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ім. Героїв Карпатської Січі від 19 вересня 2022 року №659-ОС "Про особовий склад", виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення підполковника ОСОБА_1 (П-005746), начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Лужанка) головного оперативно-розшукового відділу, звільненого з військової служби у запас наказом начальника Західного регіонального управління від 12 вересня 2022 року № 346-ОС за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу.

У період із липня 2020 року до часу звільнення з військової служби у вересні 2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Імені героїв Карпатської Січі (військова частина НОМЕР_2 )

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23:

- Позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ім. Героїв Карпатської Січі (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено

- Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) , які полягають у застосуванні у період із серпня 2020 року по вересень 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки учасника бойових дій.

- Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період із серпня 2020 року по вересень 2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно особистих карток грошового забезпечення за 2020 - 2022 рік НОМЕР_1 прикордонний загін здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з липня 2020 року по вересень 2022 року у розмірі , зокрема:

- 15.06.2023 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23 ОСОБА_1 виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 211 506,91 грн.

03 серпня 2023 року представником позивача до відповідача скеровано адвокатський запит де просив надати інформацію щодо добровільного виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 в справі № 260/245/23 та в разі добровільного виконання надати письмовий розрахунок нарахувань та утримань проведених на виконання судового рішення.

НОМЕР_1 прикордонний загін листом від 17.08.2023 № 11/8761-23-Вих у відповідь на адвокатський запит зазначив, що рішення суду виконано в добровільному порядку та надав платіжне доручення № 2656 від 14.06.2023 та розрахунковий лист за червень 2023 року.

З наданих документів вбачається, що НОМЕР_1 прикордонним загоном на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 в справі № 260/245/23 нараховано до виплати позивачу грошове забезпечення в розмірі 262 741,50 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 47 293,47 грн. та військовий збір у розмірі 3 941,12 грн.

15 червня 2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 211 506,91 грн.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, 15 січня 2004 року постановою Кабінету Міністрів України № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

31 травня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

Вказаною постановою внесено зміни до пункту 2 Порядку № 44 та викладено його в такій редакції: грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п.4 Порядку № 44).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115 (далі - Положення), - особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

Пунктом 292 Положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Отже, на суб`єкта владних повноважень - 27 прикордонним загоном Імені героїв Карпатської Січі, у якому ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на усіх видах забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення його із списків особового складу. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення з військової служби вжито не було.

Відповідно до п. 168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

У контексті викладених норм слідує висновок, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен був звернутися з окремим рапортом щодо виплати вказаних у вимогах сум спростовується вищевказаними нормами права.

Отже, при нарахуванні грошового забезпечення військовослужбовцям утримана сума податку з доходів фізичних осіб підлягає поверненню шляхом виплати відповідної компенсації в розмірі суми утриманого податку.

Як підсумок, суд вважає, що при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена йому одночасно з виплатою грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Таким чином, саме неправомірні дії відповідача слугували підставою несвоєчасної виплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі (не в день звільнення і проведення розрахунку), а тому суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу такої грошової компенсації враховуючи втрату позивачем статусу військовослужбовця на момент її виплати.

Подібна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №814/142/17.

За таких обставин, суд дійшла висновку щодо протиправності дій відповідача по утриманню податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації втрат доходів при проведенні позивачу доплати грошового забезпечення на виконання рішення суду та наявності підстав для зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23.

У контексті оцінки доводів учасників справи, суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, які беруть участь у розгляді даних спірних відносин суд вважає, що ключові аргументи отримали достатню оцінку.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду є спір про право позивача про нарахування та виплату недоотриманої суми грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб.

Перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю. Отже, в аспекті спірних правовідносин, слід дійти висновку, що поняття «грошове забезпечення», «матеріальна допомога» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір охоплюється застосованим у частині другої статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці». Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі № 820/4748/17, від 22 травня 2020 року у справі № 808/3200/17.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися в даному випадку, слід врахувати правові висновки щодо застосування норм права сформовані Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

У вказаній справі Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Отже, відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного суду є захист порушених прав фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно позовні вимоги не можуть бути спрямовані у майбутнє, оскільки задоволення такого позову буде суперечити меті і завданню адміністративного судочинства. Тому суд вважає, що порушене право підлягає захисту станом на час вирішення справи, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246,256 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону ім. Героїв Карпатської Січі (військова частина НОМЕР_2 ) ( про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

3. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 260/245/23.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова