Справа № 160/7262/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/7262/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року (суддя Калугіна Н.Є.) у справі №160/7262/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 465-РС від 05 жовтня 2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 288 від 21 грудня 2022 року Військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 з 21 грудня 2022 року

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він проходив службу у військові частині НОМЕР_1 . Наказом № 465-РС від 05 жовтня 2022 року позивача увільнено від проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 та призначено на посаду в військовій частині НОМЕР_2 . В подальшому наказом військової частини НОМЕР_1 № 288 від 21 грудня 2022 позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивач вказував на протиправність оскаржуваних наказів, оскільки їх видано з порушенням вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, зокрема, в частині не отримання від військовослужбовця згоди на переведення в іншу військову частину.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції фактично виходив з того, що оскаржувані накази видані відповідачами в межах свої повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, зокрема, Положення про проходження громадянами

України військової служби у Збройних Силах України. Суд також вказав на те, що виходячи з вимог Положення, переміщення військовослужбовців по службі, з метою доукомплектування Збройних Сил України, в особливий період, здійснюється без згоди військовослужбовця, крім визначених випадків, до яких позивач не відноситься.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних наказів. Позивач наголошує на тому, що спірні накази не відповідають вимогам Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України; не містять в собі посилань на конкретні норми Положення, з яких би було можливо встановити підстави для видання цих наказів. Накази не були доведені до відома позивача в строки, встановлені Положенням. Зазначені в наказі № 288 від 21 грудня 2022 року Військової частини НОМЕР_1 обставини про те, що позивач здав посаду 21.12.2022, не відповідають дійсності, оскільки позивач і після вказаної дати вважав себе військовослужбовцем цієї військової частини.

У відзивах на апеляційну скаргу Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію проходив військову службу на посаді головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 № 465-РС, виданого відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, молодшого сержанта ОСОБА_1 головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288, позивача виключено зі списків особового складу та з всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 22.12.2022, позивач вважається таким, що справи та посаду здав 21.12.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 98 від 08.11.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2022 № 54-РС на посаду головного сержанта 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення і зазначено вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач накази від 05.10.2022 № 465-РС та від 21.12.2022 №288 оскаржив в судовому порядку.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, фактично спірні відносини між сторонами виникли з приводу незгоди позивача з його переведенням до іншої військової частини, яке відбулося без його особистої згоди.

Як зазначено вище, підставою для переведення позивача до військової частини НОМЕР_2 з військової частини НОМЕР_1 став наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС. У свою чергу, оскаржуваний наказ Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288, яким позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, виданий на виконання наказу від 05.10.2022 №465-РС.

Таким чином, враховуючи підстави заявленого позову, визначальним у цій справі є надання оцінки правомірності переведення позивача в іншу військову частину на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Відповідно до ст.1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Таким чином, оскільки переведення позивача відбулося в період дії воєнного стану, то враховуючи вимоги п.257 Положення, його згода на таке переведення не була потрібна, враховуючи і те, що позивач не відноситься до випадків, при яких, у відповідності до п.112 Положення, для переміщення на нове місце військової служби необхідна згода військовослужбовця.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позиції позивача щодо порушення порядку його переведення в іншу військову частині без отримання його згоди.

В апеляційній скарзі, заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо правомірності переведення позивача, останній також посилається на те, що зміст наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС не відповідає Директиві Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 №168/дск, що встановлено судовими рішеннями у справі №160/7257/23, №160/7257/23, №160/7298/23 та свідчить про неправомірність оскаржуваного у цій справі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС.

З приводу таких аргументів позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що за наслідками апеляційного оскарження рішення судів першої інстанції у вказаних справах скасовані та прийнято нові постанови про відмову позивачем в задоволенні позову. При цьому, судом апеляційної інстанції визнано правомірним наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС, яким переведено військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС.

Як зазначено вище, оскаржуваний позивачем наказ Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288 прийнятий на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС та засвідчує факт вибуття позивача з вказаної військової частини у зв`язку з переведенням до Військової частини НОМЕР_2 .

Отже, у суду відсутні підстави стверджувати про те, що наказ Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288 виданий за відсутності для цього обгрунтованих підстав.

Відповідно до п.109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовців.

Таким чином, на виконання вказаної норми Положення, на підставі кадрового рішення вищого командира-начальника - наказ від 05.10.2022 №465-РС, Військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ від 21.12.2022 №288, який фактично є технічною реалізацією наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 №465-РС.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача наказом Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі №160/7262/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошено 28.11.2023

Повний текст постанови складено 29.11.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк