Справа № 120/3453/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/3453/22

21 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М.

секретар судового засідання : Лунь Т.С.

за участю:

позивача : ОСОБА_1

представника відповідача:Мандзюка Віталія Анатолійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення та окремої ухвали у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

10.04.2023 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо не недотримання процедур і правил звільнення ОСОБА_1 з військової служби, виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 30.03.2022.

Визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 30.03.2022 № 59 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17.10.2023 позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, а саме:

- ухвалити додаткове рішення у адміністративній справі № 120/3453/22 про визнання протиправними та незаконними дії відповідача здійснених ним 30 березня 2022 року та направлених на унеможливлення здійснення громадянином України ОСОБА_1 своїх конституційних прав щодо захисту у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сили України суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки під час збройної агресії проти України;

- ухвалити додаткове рішення у справі про визнання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2022 року № 58 нечинним в силу прямої дії норм ч. 3 ст. 57 Конституції України;

- постановити у адміністративній справі № 120/3453/22 окрему ухвалу по факту існування в незалежній Україні з 1992 року публічно-правового конфлікту між народом і владою з приводу невизнання та не запровадження останньою на конституційно-правовий рівень політичних, економічних та соціальних основ державного суверенітету Республіки, проголошених 16.07.1990 року Декларацією про державний суверенітет України, закріплених на законодавчому рівні у період часу з 03.08.1990 по 24.08.1991 роки та схвалених Верховною Радою 24.08.1991 року і народом України на всеукраїнському референдумі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року справу призначено у відкритому судовому засіданні на 21 листопада 2023 року.

Позивач в судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення заяви позивача заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

21 листопада 2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просив суд:

1. Визнати протиправними та незаконними дії відповідача вчинених ним 30 березня 2022 року та направлених на унеможливлення здійснення солдатом добровольцем України ОСОБА_1 своїх конституційних прав щодо захисту у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сили України суверенітету і територіальної цілісності України під час збройної агресії проти України.

2. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 не вчиняти дії направленні на перешкоджання солдату-добровольцю України ОСОБА_1 реалізовувати свої конституційні права щодо захисту у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сили України, яким являється військова частина НОМЕР_1 , суверенітету і територіальної цілісності України під час збройної агресії проти України.

3. Визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2022 року № 58 таким, що є нечинним в силу прямої дії норм ч. 3 ст. 57 Конституції України.

4. Визнати неправомірним та незаконним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2022 року № 59.

5. Визнати правовідносини між військовою частиною НОМЕР_1 та солдатом добровольцем України ОСОБА_1 станом на 30 березня 2022 року такими, що не були змінені, а такими, які вони були встановлені наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року (по особовому складу) № 1 та (по стройовій частині) № 33.

6. Постановити у адміністративній справі № 120/3453/22 окрему ухвалу по факту існування в незалежній Україні з 1992 року публічно-правового конфлікту між народом і владою з приводу невизнання та не запровадження останньою на конституційно-правовий рівень політичних, економічних та соціальних основ державного суверенітету Республіки, проголошених 16.07.1990 року Декларацією про державний суверенітет України, закріплених на законодавчому рівні у період часу з 03.08.1990 по 24.08.1991 роки та схвалених Верховною Радою 24.08.1991 року і народом України на всеукраїнському референдумі 01.12.1991 року. Надати офіційну, державницьку, юридично-правову оцінку цьому факту та направити матеріали цієї судової оцінки на адресу Президента України, як гаранту державного суверенітету України, Верховній Раді Україні, як єдиному законодавчому органу, Головнокомандувачу Збройних Сили України, іншим державним інститутам за потреби з застереженнями щодо високої ймовірності негативного впливу на можливі трансформації світового правопорядку від цих викликів спричинених саме існуванням в Україні хронічного публічно-правового конфлікту між народом і владою та у разі їх подальшого замовчування, консервації та нерозв`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що порядок ухвалення додаткового судового рішення передбачає саме вирішення одного з питань зазначених в ч.1 ст.252 КАС України.

Заявник вказує, що Сьомий апеляційний адміністративний суд при прийнятті постанови від 29.08.2023 вирішивши питання про права позивача, але не визначив способу виконання судового рішення щодо захисту порушених конституційних прав позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що як вбачається з постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року, спосіб виконання судового рішення полягає саме у скасуванні наказу відповідача від 30.03.2022 № 59 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби 120 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони «Південь» Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Тобто, судом при прийнятті постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року визначено спосіб виконання судового рішення.

В ході апеляційного розгляду справи позивач наголошував, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року відповідачем не виконується, .

Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а звернув увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

При цьому, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у винесенні додаткового судового рішення, оскільки заявник ( як в заяві про ухвалення додаткового судового рішення, так і в додаткових поясненнях до заяви) фактично має на меті прийняття рішення у вказаній справі по позовних вимогах, які були вже розглянуті судом першої та апеляційної інстанцій, а частина заявлених вимог при ухваленні додаткового судового рішення взагалі не була предметом розгляду судами, і вказане фактично являється заявленням нових позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява не відповідає вимогам ч.1 ст.252 КАС України, оскільки судом в постанові від 29.08.2023 року визначено спосіб виконання судового рішення (скасування наказу відповідача від 30.03.2022 року № 59 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Щодо доводів апелянта в частині прийняття окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1-2 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення. Отже, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити елементи якого складу правопорушення слід перевірити.

Окрема ухвала-це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.

Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Разом з тим, окрема ухвала має бути обґрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню правопорушення.

В свою чергу, даних обставин, саме по предмету позову, судом не встановлено, а позивачем не наведено обґрунтованих підстав для винесення окремої ухвали.

Крім того, постановлення окремої ухвали є правом суду при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у винесенні окремої ухвали.

Керуючись ст.с.47,129, 166, 249, 252,382, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо прийняття додаткового судового рішення та винесення окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України.

Ухвала складена в повному обсязі 27 листопада 2023 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.