Справа № 200/1909/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року справа №200/1909/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 р. у справі № 200/1909/22 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення середнього заробітку,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

1. визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області в частині не зарахування в наказі № 429 о/с від 30 липня 2021 року про звільнення календарної вислуги років (20 років 07 місяців 21 день) на пільгових умовах, а саме:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

2. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області обчислити вислугу років з урахуванням вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 429 о/с від 30 липня 2021 року про звільнення відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» із зарахуванням до календарної вислуги років на пільгових умовах:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

3. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із змінами та доповненнями:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці;

у разі відсутності на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії - надати допомогу в їх одержанні;

4. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо нарахування та виплати:

- грошової компенсації за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

- грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості та за період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

5. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити:

- грошову компенсацію за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

- грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості та за період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 30 липня 2021 року;

6. стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з невиплати грошової компенсації:

- за невикористану в 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку у кількості та за період 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, за період з наступного дня після звільнення - 30 липня 2021 року по день фактичного розрахунку;

- за невикористані в 2021 році звільнення зі служби в поліції календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, у кількості та у період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік, за період з наступного дня після звільнення - 30 липня 2021 року по день фактичного розрахунку;

7. з урахуванням додатково обчисленої вислуги років з визначенням пільгових умов призначення пенсії як особі, яка має право на пенсію за цим Законом при звільненні зі служби за власним бажанням і має вислугу 10 років і більше, провести перерахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням розрахованої та фактично виплаченої 27.10.2021 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

8. нарахувати та виплатити як працівникові середній заробіток за весь час затримки виплати належних всіх сум за період з 31.07.2021 по день фактичного розрахунку на підставі статті 117 КЗпП України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із змінами та доповненнями.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії:

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 02 роки 11 місяців 15 днів);

- часу проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області в період з 25 вересня 2004 по 07 червня 2005 року - один місяць служби за півтора місяці (вислуга років, місяців, днів у пільговому обчисленні - 01 рік 00 місяців 18 днів);

- часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 11 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року, з 19 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року, з 25 вересня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року, з 15 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 20 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року, з 15 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року, з 12 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року - один місяць за три місяці.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 55 днів щорічної основної відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки та 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2020 роки, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 55 днів щорічної основної відпустки за 2015-2020 роки та 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2020 роки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що належна (календарна у відповідності до Закону) вислуга років при звільненні позивача зі служби 30.07.2021 для призначення пенсії і була оголошена наказом ГУНП в Донецькій області від 30.07.2021 №429о/с. Зобов`язання судом оформити та направити необхідні документи до ГУПФУ в Донецькій області для призначення позивачу пенсії із зарахуванням до вислуги років періодів пільгової вислуги років призведе до подвійного зарахування пільгової вислуги років позивачу, що є порушенням норм матеріального права.

Що стосується невикористаних 3 діб чергових відпусток за 2015, 21 доби за 2016, 1 доби за 2017, 1 доби за 2018, 4 діб за 2019 та 25 діб за 2022 роки, то виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки нормами Порядку №260 (п. 8 розділу ІІІ) та ст. 93 Закону №580-VIII не передбачена.

Отже, правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані ним дні чергових відпусток за попередні роки які передують року звільнення відсутні.

Додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до категорії щорічних і надається понад тривалість щорічної відпустки та інших видів відпусток, у календарному році, а не за робочий рік, тобто незалежно від стажу роботи. У разі невикористання зазначеної додаткової відпустки, її не можна перенести на наступний календарний рік, подовжити у разі хвороби працівника та ділити на частини.

Тому на цю відпустку не поширюються норми ст. 24 Закону №504/96-ВР, якими передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Позивач під час проходження служби в поліції з питання надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій у 2015-2020 роках не звертався.

Компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій поліцейським, до яких відносився і позивач, як і включення до складу грошового забезпечення поліцейських індексації при розрахунку виплат спеціальним законодавством не передбачена.

Також зазначає, що ОСОБА_1 звільнений зі служби 30.07.2021. Того ж дня позивач був ознайомлений з наказом №429 о/с про своє звільнення в тому числі із встановленою вислугою років. Позовна заява до суду датована 28.01.2022. Відтак, позивачем, як і його представником, пропущений строк звернення, встановлений законом для спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 17.01.2017 року.

Листом від 07.06.2021 № 205зі/12/02-2021 на заяву позивача від 26.05.2021 відповідач повідомив, що станом на 07.06.2021 його вислуга років у календарному обчисленні складає - 20 років 05 місяців 28 днів, у пільговому 27 років 09 місяців 07 днів. На підтвердження чого надано довідку про вислугу років майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) (а.с. 48-51).

З 30 липня 2021 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 429 о/с від 30.07.2021 ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

Вказаним наказом встановлено, що станом на 30.07.2021 вислуга років позивача в календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає 20 років 07 місяців 21 день, загальний трудовий стаж 31 рік 02 місяці 14 днів. Вважати невикористану відпустку за 2021 рік у кількості 12 діб.

Наказом УМВС України в Донецькій області від 05 жовтня 2002 року №275 о/с позивача призначено на посаду оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області. Час перебування на посаді з 05 жовтня 2002 року по 25 вересня 2004 року.

Згідно наказу УМВС України в Донецькій області від 25 вересня 2004 року № 196 о/с позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах неповнолітніх Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області. Час перебування на посаді з 25 вересня 2004 року по 07 червня 2005 року.

Згідно розрахунку вислуги років для призначення пенсії майора поліції ОСОБА_1 від 07.09.2021 до вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» зараховується 31 рік 02 місяці 14 днів, у тому числі: час служби в календарному обчисленні 20 років 07 місяців 21 день; час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 00 р. 00 міс. 00 дн.; страховий стаж 10 р. 06 міс. 23 дн.

В подальшому наказом від 11.10.2021 № 558 о/с позивачу оголошено вислугу років у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 20 вересня 2021 року на адресу відповідача ним направлено заяву про надання розрахунку вислуги років та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії за останні 24 календарні місяці.

Листом від 12.10.2021 № С-448/12/02-2021 відповідач повідомив позивача, що його вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 20 років 07 місяців 21 день, у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів, у зв`язку з чим підстав для оформлення матеріалів пенсії відповідно до умов п. «а» ст. 12 Закону немає. Крім того, разом з відповіддю направлено довідку про вислугу років станом на 30.07.2021, яка містить відомості про вислугу років в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - 07 років 03 місяці 09 днів, та розрахунок вислуги років для призначення пенсії, в якому зазначено, що час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 00 р. 00 міс. 00 дн.

Згідно довідок управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.10.2021 № 3977/12/03-2021 та від 11.10.2021 № 3978/12/03-2021 позивачу під час звільнення станом на 30.07.2021 не виплачена компенсація за невикористані у 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку: 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік та за невикористані у 2021 році звільнення зі служби в поліції календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості та у період 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік.

24 листопада 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою з проханням, аналогічним викладеним у позовних вимогах.

Листом відповідача від 24.12.2021 № С-308/26/02-2021 позивачу в задоволенні його звернення відмовлено. Зазначено, що при звільненні йому нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в році звільнення (12 діб) в сумі 5504,23 грн. Крім того, виплата грошової компенсації за невикористані відпустки минулих років не передбачена умовами спеціального законодавства. Згідно інформації, наданої кадровим підрозділом, позивачу надано додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2021 рік з 05.01.2021 по 18.01.2021 (наказ ГУНП в Донецькій області від 23.12.2020 № 537 о/с). Рапортів позивача щодо надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2017-2020 роки до підрозділів кадрового забезпечення не надходило. У зв`язку з чим, на думку відповідача, підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за період з 2017 по 2020 роки відсутні.

Стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у листі відповідача зазначено, що при звільненні позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 68802,85 грн. із розрахунку: посадовий оклад за посадою «старший слідчий 2500,00 грн + оклад за спеціальне звання «майор поліції» 2000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1800,00 грн + надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (10%) 250,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) 2835,00 + премія (46,623%) 4375,57 грн = 13760,57 грн * 25% * 20 років. Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, із відрахуванням обов`язкових податків і зборів (1032,04 грн.), та компенсації вартості предметів однострою (1429,01 грн.), на особовий картковий рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», перераховано кошти в сумі 66341,80 грн. (платіжне доручення від 27.10.2021 №7749).

Щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії вказаних в запиті видів та періодів проходження служби повідомлено, що на підставі рапорту від 25.06.2021 позивача звільнено зі служби в поліції згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 30.07.2021 № 429 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» з 30 липня 2021 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги склала - 20 років 07 місяців 21 день, загальний трудовий стаж - 31 рік 02 місяці 14 днів. На підставі заяви від 20.09.2021 наказом ГУНП в Донецькій області від 11.10.2021 № 558 о/с оголошено вислугу років на день звільнення у пільговому обчисленні: 27 років 11 місяців 00 днів.

На думку відповідача, у зв`язку з тим, що вислуга років на день звільнення склала у календарному обчисленні - 20 років 07 місяців 21 день, у пільговому обчислені - 27 років 11 місяців 00 днів, підстави для оформлення матеріалів пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, є Закон №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше:

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Також, положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Згідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 зі змінами «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України та служба в Національній поліції.

Відповідно до підпункту пункту 3 Постанови № 393 (в редакції до внесення змін Постановою КМУ № 119 від 16.02.2022р.) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; в) один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами рядового і начальницького

складу органів внутрішніх справ у підрозділах кримінальної міліції

у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей,

боротьби з незаконним обігом наркотиків та боротьби із злочинами,

пов`язаними з торгівлею людьми, за переліком посад і умовами, що

визначаються Міністерством внутрішніх справ;

З указаної постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, поліцейських.

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а дійшов до висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

У цій справі судами встановлено, що на час звільнення позивача зі служби в органах поліції 30.07.2021р., вислуга років позивача у календарному обчисленні становила 20 рік 05 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 00 днів.

Ця обставина відповідачем визнається і є безспірною.

Відтак, із зарахуванням вказаного періоду на пільгових умовах вислуга років позивача становила понад 25 календарних роки, що свідчить про те, що він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Отже, з урахуванням правової позиції, наведеної у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021р. у справі 805/3923/18-а, постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021р. у справі №480/4241/18 та постанові Верховного Суду від 24.11.2021р. у справі № 360/3128/19 та інших вищезазначених рішеннях Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність відмови відповідача в оформленні та направленні до пенсійного органу документів для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, з посиланням на відсутність у позивача необхідної вислуги років згідно з вимогами п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Доводи апелянта, що зобов`язання оформити та направити необхідні документи до ГУПФУ в Донецькій області для призначення позивачу пенсії із зарахуванням до вислуги років періодів пільгової вислуги років призведе до подвійного зарахування пільгової вислуги років позивачу колегія суддів не приймає, оскільки згідно наявного в матеріалах справи розрахунку вислуги років для призначення пенсії (а.с. 56-57) спірний період був включений у одинарному розмірі.

Щодо доводів, що правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані ним дні чергових відпусток за попередні роки які передують року звільнення відсутні та на додаткову відпустку не поширюються норми ст. 24 Закону №504/96-ВР, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідок управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.10.2022 №3977/12/03-2021 та від 11.10.2022 №3978/12/03-2021 позивач не використав у 2021 році звільнення зі служби в поліції щорічну чергову оплачувану відпустку: 3 доби за 2015 рік, 21 доба за 2016 рік, 1 доба за 2017 рік, 1 доба за 2018 рік, 4 доби за 2019 рік, 25 діб за 2020 рік, та додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за період: 14 діб за 2015 рік, 14 діб за 2016 рік, 14 діб за 2017 рік, 14 діб за 2018 рік, 14 діб за 2019 рік, 14 діб за 2020 рік.

Згідно листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18.10.2021 № 1476 при звільненні позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в році звільнення (12 діб) в сумі 5504,23 грн. (платіжне доручення від 12.08.2021 № 5674). Зазначено, що виплата грошової компенсації за невикористані відпустки минулих років не передбачена умовами чинного законодавства.

Відповідно до статті п`ятої Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій з грудня 2016 року, що підтверджується рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 23.12.2016 №8/І/V/291.

За приписами статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Службовий час і час відпочинку поліцейських регулюється статтями 91 - 93 Закону №580-VIII.

Приписами частини другої статті 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

За приписами частини дев`ятої та десятої статті 93 Закон № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 259 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2016 р. за № 657/28787, виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пункті 3 цього розділу.

Так, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, підтвердженням безпосередньої участі в Заходах для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією про визначення граничної чисельності поліцейських, що можуть бути залучені в Заходах, накази про відрядження (залучення) поліцейських до складу сил та засобів (у межах визначеної центральним органом управління граничної чисельності) та витяг із розпорядчого документа одного із органів військового управління (Генерального штабу Збройних сил України, штабу АТО, Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України, штабів оперативно-тактичних угруповань, інших уповноважених органів) про включення і виключення поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у Заходах.

Крім того, відповідно до абзацу 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 (далі - Порядок № 260), встановлено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Слід зазначити, що в частині десятій статті 93 Закону № 580-VIII та абзаці 8 пункту 8 Розділу III Порядку № 260 йдеться про «невикористану в році звільнення відпустку» без вказівки на її вид (основна чи додаткова).

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Закон України «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво-важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Приписами частини першої статті четвертої Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Отже, у випадку звільнення поліцейських - учасників бойових дій - їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №805/5111/15-а.

При вирішені спору у даній справі суд враховує висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30.04.2013 справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Принципом, який визначає зміст правовідносин людини із суб`єктом владних повноважень, є принцип верховенства права, який полягає у підпорядкуванні діяльності усіх публічних інститутів потребам реалізації та захисту прав людини, утвердження їх пріоритету перед усіма іншими цінностями демократичної, соціальної, правової держави.

Принцип верховенства права є складною конструкцією, яка містить ряд обов`язкових елементів, зокрема: законність; юридичну визначеність; заборону свавілля; доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами; дотримання прав людини; заборону дискримінації та рівність перед законом. Недотримання хоча б одного з названих елементів публічною адміністрацією означитиме порушення нею принципу верховенства права.

Будь-який необґрунтований неоднаковий підхід законом заборонений, і всі особи мають гарантоване право на рівний та ефективний захист від дискримінації за будь-якою ознакою - раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, власності, народження чи іншого статусу.

Суд зазначає, що норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Додаткова відпустка як учаснику бойових дій, початок якої припадає на один рік (наприклад 2016-й), а закінчення на наступний (2017-й), вважається відпусткою за той рік, на який припадає її початок (тобто за 2016-й). Тому у 2017 році такий працівник матиме право на додаткову відпустку УБД повної тривалості - 14 календарних днів.

Оскільки позивач отримав статус учасника бойових дій у грудні 2016 року, тому саме з цього місяця починається поточний календарний рік, з якого позивач має право на додаткову відпустку як учасник бойових дій, а не з 2015 року, як зазначено позивачем у позовних вимогах.

Крім того, додаткова соціальна відпустка, як учаснику бойових дій надається за календарний рік. Причому право працівника на додаткову відпустку УБД повної тривалості не залежить від відпрацьованого часу в такому календарному році. Так, відпрацювавши один робочий день у поточному календарному році, працівник матиме право на таку відпустку повної тривалості - 14 календарних днів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача як учасника бойових дій, він мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним основну відпустку у кількості 55 днів за 2015-2020 роки та додаткову відпустку у 2016, 2017, 2018, 2020 роках у кількості 56 днів.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.05.2020 по справі № 360/4127/19, а також у постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19.

Таким чином, на момент звільнення позивача, відповідачем протиправно не проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ.

Щодо твердження апелянта, що позивач під час проходження служби в поліції з питання надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій у 2015-2020 роках не звертався, суд зазначає наступне.

Порядком № 260 та Законом № 580 не встановлено особистого звернення поліцейського з відповідним рапортом про виплату йому грошової компенсації, оскільки грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки виплачується разом з компенсацією за невикористані дні щорічної основної відпустки. Вирішальним при виплаті вказаної компенсації є невикористання днів відпусток на час звільнення поліцейського.

На підставі зазначеного, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивач не звертався з відповідним рапортом щодо надання йому додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Таким чином, під час звільнення зі служби, із позивачем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, чого відповідачем здійснено не було.

Щодо доводів апелянта, що позивачем та його представником, пропущений строк звернення до суду, суд зазначає наступне.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 та від 25 квітня 2023 року в справі № 380/15245/22.

Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року. Карантин скасований на всій території України з 1 липня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 р. у справі №200/1909/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 р. у справі №200/1909/22 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко