Справа № 520/25304/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 листопада 2023 року № 520/25304/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.03.2017 року по 24.08.2023 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.03.2017 року по 24.08.2023 року у сумі 574 055 гривень 45 копійок включно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 27.02.2015 по 06.03.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Проте у період проходження військової служби позивачу не у повному розмірі виплачувалась індексація грошового забезпечення. 21.02.2022 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі №520/6139/2020 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.03.2017, що підтверджується банківською випискою. 25.08.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №520/17554/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.03.2017 у загальній сумі 36581.07 грн, що підтверджується банківською випискою. Оскільки позивача було виключено зі списків особового складу в/ч 06.03.2017, а крайню виплату відповідачем здійснено 25.08.2023, то відповідачем затримано розрахунок з 07.03.2017 по 24.08.2023 на 2362 дні.

Ухвалою суду від 26.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у цій справі, надано відповідачу строк на надання відзиву на адміністративний позов. Ухвала суду та позовна заява з додатками доставлені на електронну адресу відповідача, що підтверджується звітом про доставку електронного листа.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що відносини військової служби (трудові відносини) з позивачем припинені 10.02.2020. Затримка виплат боргу за рішенням суду не має жодного відношення до розрахунків по заробітній платі та, тим більше, не є втратою частини доходу з врахуванням фактичного припинення трудових відносин. Розрахунок з відповідачем на виконання рішення суду від 18.11.2021 проведений в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Ця справа розглядається в порядку, визначеному ст. 262 КАС України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 27.02.2015 по 06.03.2017 на посаді старшого авіаційного техніка групи регламенту та ремонту авіаційних двигунів технічно - експлуатаційної частини авіаційної техніки.

З 07.03.2017 по 25.02.2020 позивач перебував на військовій службі у Харківському Національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на посаді старшого інструктора з практичного навчання групи обслуговування авіаційної техніки навчально-тренувального комплексу інженерно-авіаційного факультету (витяг з наказу начальника Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 25.02.2020 №46, витяг з наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.02.2020 року №104).

Позивач звільнений з військової служби у запас 25.02.2020 на підставі підпункту а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року у справі №520/6139/2020 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.03.2017 включно, з урахуванням відрахувань.

21.02.2022 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі №520/6139/2020 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.03.2017 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) листопад 2015 року в сумі 1205.86 грн із одночасним утримання військового збору 1.5%, що підтверджується банківською випискою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №520/17554/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.03.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

25.08.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №520/17554/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.03.2017 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, у загальній сумі 36581.07 грн, із одночасним утримання військового збору 1.5%, що підтверджується банківською випискою.

Позивач, вважаючи, що Військова частина НОМЕР_2 не нарахувала та не виплатила йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за спірний період по час повного розрахунку, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Разом з тим, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом МОУ 07.06.2018 № 260, які є спеціальними у спірних правовідносинах, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Так, частиною 1 статті 47 КЗпП України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відтак, враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не врегульовано питання відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, наявні підстави для застосування до спірних правовідносин норм статей 116 та 117 КЗпП України, як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби у Збройних Силах України.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а, від 10.05.2019 у справі №805/416/16-а, від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18 та від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 27.02.2015 по 06.03.2017 на посаді старшого авіаційного техніка групи регламенту та ремонту авіаційних двигунів технічно - експлуатаційної частини авіаційної техніки.

З 07.03.2017 по 25.02.2020 позивач перебував на військовій службі у Харківському Національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на посаді старшого інструктора з практичного навчання групи обслуговування авіаційної техніки навчально-тренувального комплексу інженерно-авіаційного факультету (витяг з наказу начальника Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 25.02.2020 №46, витяг з наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.02.2020 року №104.

З військової служби позивач був звільнений у запас 25.02.2020 на підставі підпункту а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

В той же час, положення статей 116 та 117 КЗпП України пов`язують можливість виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку саме при звільненні, яке передбачає повне припинення трудових (в даному випадку службових) відносин.

З огляду на те, що відповідачем звільнення зі служби позивача не проводилось, виключення позивача з особового складу військової частини з подальшим зарахуванням його до особового складу Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба не є звільненням зі служби в Збройних Силах України, а відтак не може вважатися звільненням в розумінні ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Отже, зі служби в Збройних Силах України позивач був звільнений з Харківського Національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Відтак, військова частина НОМЕР_2 не проводила звільнення відповідача зі служби в Збройних силах України, тому і не проводила остаточного розрахунку при звільненні позивача з військової служби, яке може мати наслідком застосування приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для покладення на відповідача Військову частину НОМЕР_2 обов`язків виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 116, 117 КЗпП України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, через що у задоволені позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2023 року.

Суддя Білова О.В.