Справа № 520/33506/23
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про забезпечення адміністративного позову

"28" листопада 2023 р. Справа № 520/33506/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лук`яненко М.О., розглянувши в письмовому провадженні клопотання представника позивача про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 27.10.2023 №404-р/л, яким анульовано ліцензію ТОВ «БІКОРМ» (Ідентифікаційний код 33866995) на виробництво спирту етилового неденатурованого, реєстраційний номер 00010, з терміном дії з 20.07.2021 по 20.07.2026 та зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах інформацію щодо анулювання ліцензії ТОВ «БІКОРМ» (Ідентифікаційний код 33866995) на виробництво спирту етилового неденатурованого, реєстраційний номер 00010, з терміном дії з 20.07.2021 по 20.07.2026, внесену на підставі розпорядження Державної податкової служби України від 27.10.2023 №404-р/л.

27.11.2023 представником позивача надано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить суд:

- зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України від 27.10.2023 №404-р/л, яким анульовано ліцензію ТОВ «БІКОРМ» (Ідентифікаційний код 33866995) на виробництво спирту етилового неденатурованого, реєстраційний номер 00010, з терміном дії з 20.07.2021 по 20.07.2026 до набрання законної сили рішення суду;

- заборонити Державній податковій службі України вносити інформацію щодо розпорядження про анулювання ТОВ «БІКОРМ» (Ідентифікаційний код 33866995) ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого, реєстраційний номер 00010, з терміном дії з 20.07.2021 по 20.07.2026 до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднювати її та зазначене розпорядження на своєму офіційному вуб-сайті, а у разі вчинення таких дій до винесення судом ухвали про забезпечення позову - зобов`язати видалити таку інформацію.

В обґрунтування вимог клопотання про забезпечення позову представник позивача зазначив, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", виробництво спирту етилового (у тому числі як лікарського засобу), спиртових дистилятів, біоетанолу здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу.

Прийняттям оскаржуваного розпорядження Відповідач фактично позбавив позивача права здійснювати його основний вид господарської діяльності. Все майно позивача, як рухоме так і не рухоме, зокрема виробничі будівлі та споруди, виробниче обладнання та механізми є частиною цілісного майнового комплексу з виробництва спирту, що підтверджується зокрема експертним висновком Харківської торгово-промислової палати від 26.05.2023 №55-ПМ/23. Більша частина штату працівників є фахівцями у даній галузі промисловості. Анулювання Позивачу ліцензії фактично призводить до зупинки підприємства та подальшого звільнення працівників. На момент набрання законної сили рішенням суду позивач втратить цінних фахівців, частина обладнання вийде з ладу внаслідок зупинки та простою. Також позивач понесе значні економічні збитки за період простою внаслідок анулювання ліцензії.

Представник позивача також відмітив, що правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у цій категорії спорів вже була предметом розгляду Верховного Суду, який у постановах від 14 грудня 2021 року (справа № 240/16920/21), від 15 квітня 2022 року (справа № 440/6755/21), від 13 липня 2022 року (справа № 240/26736/22), в яких дійшов висновків про обґрунтованість застосування судами заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпоряджень про анулювання ліцензій та зобов`язання ДПС України вчинити дії по відновленню прав позивачів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч.4, 5, 6 ст.154 КАС України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Для забезпечення позову суд на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників має переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, не порушувати принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18 та від 30.06.2021 у справі № 440/4294/20.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (код КВЕД 11.01), у зв`язку з чим останнім було отримано у податкового органу ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого №00010 (термін дії з 20.07.2021 до 20.07.2026) видану ДПС України.

Розпорядженням Державної податкової служби України від 27 жовтня 2023 року №404-р/л «Про анулювання ліцензії» анульовано Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого №00010 терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026, на підставі акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 19 грудня 1995 року №481/95-ВР).

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання (стаття 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 19 грудня 1995 року №481/95-ВР).

Також представник позивача зазначив, що у разі невжиття ініційованих заходів забезпечення позову, анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів позбавляє платника права на подальше здійснення такої діяльності та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі в разі ухвалення позитивного рішення суду.

Беручи до уваги, що анулювання ліцензій створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди інтересам товариства шляхом зупинення здійснення ним господарської діяльності, заявник просить вжити заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з того, що виробництво спирту етилового неденатурованого можливе лише за наявності відповідної ліценції, неправомірність скасування буде предметом поданого адміністративного позову. Фактично, можливість здійснення господарської діяльності беззаперечно на пряму залежить від наявності та чинності відповідних ліцензій. Анулювання ліцензій, в свою чергу, призводить до зупинення господарської діяльності, що тягне за собою такі наслідки як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; неможливість виплати заробітної плати персоналу та введення простою на товаристві в рамках Кодексу законів про працю, тощо.

Суд також враховує при вирішенні питання обґрунтованості поданої позивачем заяви про забезпечення позову, практику суду касаційної інстанції в аналогічних справах.

Так правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову в цій категорії спорів шляхом зупинення дії оскаржуваних розпоряджень про анулювання ліцензій вже була предметом розгляду Верховного Суду, який у постановах від 14.12.2021 у справі №240/16920/21, від 15.04.2022 у справі № 440/6755/21, від 21.12.2022 року у справі № 160/11995/22, від 31.01.2023 у справі № 140/8709/21, від 22.03.2023 у справі № 380/8301/22, від 06.04.2023 у справі № 300/4615/22, від 04.05.2023 у справі №380/12161/21 зазначив, що такий спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

З урахування встановлених обставин та вимог законодавства, суд вважає, що заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, в тому числі й матеріальним, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі.

При цьому, суд також звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваним постановам, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, в тому числі й матеріальним, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі. При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваним постановам, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду. Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Також слід звернути увагу на те, що задоволення заяви є співмірним заявленим позовним вимогам. У даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких буде подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Статтею 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд при розгляді даної заяви також враховує правову позицію Європейського суд з прав людини, викладену у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України", в якій суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, та і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із подальшими позовним вимогами та обставинам справи, приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, трудового колективу товариства, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль.

Щодо клопотання Позивача про забезпечення адміністративного позову в частині заборони Державній податковій службі України вносити інформацію щодо розпорядження про анулювання ТОВ «БІКОРМ» (Ідентифікаційний код 33866995) ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого, реєстраційний номер 00010, з терміном дії з 20.07.2021 по 20.07.2026 до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднювати її та зазначене розпорядження на своєму офіційному веб-сайті, а у разі вчинення таких дій до винесення судом ухвали про забезпечення позову - зобов`язати видалити таку інформацію, суд вважає за необхідним задовольнити в частині зобов`язання ДПС України внести до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформації про зупинення дії розпорядження ДПС України від 27 жовтня 2023 року № 404-р/л «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00010, терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026 до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили, в іншій частині - відмовити.

Підсумовуючи вище викладене, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження ДПС України від 27 жовтня 2023 року № 404-р/л «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00010, терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026 до набрання законної сили рішенням суду, а також зобов`язання ДПС України внести до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформації про зупинення дії розпорядження ДПС України від 27 жовтня 2023 року № 404-р/л «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00010, терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026 до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили - відповідають предмету поданого адміністративного позову та відповідають меті застосування інституту забезпечення адміністративного позову, та водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Суд зауважує, що в силу положень ч.1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 241-243, 256, 294, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Забезпечити адміністративний позов шляхом:

- зупинення дії розпорядження ДПС України від 27 жовтня 2023 року № 404-р/л «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого №00010, терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026 до набрання законної сили рішенням суду;

- зобов`язати ДПС України внести до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформації про зупинення дії розпорядження ДПС України від 27 жовтня 2023 року № 404-р/л «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00010, терміном дії з 20.07.2021 до 20.07.2026 до набрання законної сили рішенням суду.

Заявник (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "БІКОРМ" (, адреса: 63525, Харківська область, Чугуївський р-н, смт Малинівка, вул. Олімпійська, буд. 3).

Відповідач (боржник): Державна податкова служба України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8)).

Строк пред`явлення ухвали до виконання до "28" листопада 2026 року.

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд зауважує, що згідно положень ч.8 ст. 154 КАС України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Лук`яненко М.О.