Справа № 440/9606/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 р.Справа № 440/9606/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. (ухвалене суддею Довгопол М.В., повний текст якого складено 29.05.2023 р.) по справі № 440/9606/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА"

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «АСТРА» (в подальшому ТОВ БФ «АСТРА») звернулося до суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати рішень Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів: від 20.09.2022 р. № UA806020/2022/000010/1; від 20.09.2022 р. № UA806020/2022/000011/1; від 22.09.2022 р. № UA806020/2022/000018/1; від 20.09.2022 р. № UA806020/2022/000009/1; від 20.09.2022 р. № UA806020/2022/000012/1; від 22.09.2022 р. № UA806020/2022/000020/2; від 21.09.2022 р. № UA806020/2022/000014/1; від 22.09.2022 р. № UA806020/2022/000019/1; від 20.09.2022 р. № UA806020/2022/000013/1.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. та прийняти рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що29.11.2019 р. між позивачем (Покупець) та китайською компанією Shandong Castle International Trade Co.LTD (Продавець) укладено Контракт № SDCI120191129, згідно із умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати Товар із характеристиками, у кількості, за ціною та на суму згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Кожна специфікація відповідає окремій замовленій партії Товару (п. 1).

Згідно із п. 3 вищевказаного Контракту для кожної окремої Специфікації виробництво замовленого Товару, його митне оформлення у країні походження та доставка до порту відправлення будуть завершуватись Продавцем протягом 30 календарних днів від дати відповідної Специфікації. Фактично вироблена та поставлена загальна кількість Товару у складі кожної партії, що вказана у Комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних Специфікаціях до Контракту, в межах 10 % в будь-який бік. Умови поставки FOB -Циндао, Китай (Інкотермс-2010).

Відповідно до специфікації № 132 від 23.06.2022 р. до Контракту № SDCI120191129 від 29.11.2019 р. передбачено поставку товару сталі оцинкованої з полімерним покриттям в рулонах загальною кількістю 272 т вартістю 237206 доларів США.

19.09.2022 р. ТОВ БФ «АСТРА» до митного органу подано: електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010342 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21633 кг, на загальну суму 18937,17 доларів США, до якої подано Контракт № SDCI120191129 від 29.11.2019 р. із Специфікацією № 132 від 23.06.2022 р., комерційний інвойс від 11.07.2022 р. № 132С, коносамент № SZX220726465, пакувальний лист з додатком, сертифікат походження Китайської Народної Республіки № 22С486000286/00005, договір № 24032021 транспортно-експедиторського обслуговування від 24.03.2021 р., заявки № 2 від 07.07.2022 р., яка є невід`ємною частиною договору № 24032021 транспортно-експедиторського обслуговування від 24.03.2021 р., рахунків на оплату № 2416 від 05.09.2022 р. № 2416, № 2068 від 08.08.2022 р., довідку про транспортні витрати № 0609/1.1 від 06.09.2022 р., № 0609/1.2, прайс-лист від 23.06.2022 р., страхового сертифікату № 015500r1пп від 13.07.2022 р., листи Shandong Castle International Trade Co.LTD від 23.06.2022 р. № 132С, від 29.11.2019 р. № SDCI20191129, додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну А № 711423, заявку № 16 від 13.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 р. від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 06092022-ІД від 06.09.2022 між ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «ЛАТРАНС-21», рахунок на оплату транспортних послуг № 2622 від 13.09.2022, довідку про транспортні витрати від 13.09.2022 р. № 1; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010343 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21839 кг, на загальну суму 19320,69 доларів США, до якої додано до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну, заявку № 15 від 12.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», договір на транспортне обслуговування № 2705 від 27.05.2022 р. між ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» та ФОП ОСОБА_1 , рахунок на оплату транспортних послуг № 2630 від 16.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 16.09.2022 р. № 1609/3; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010344 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2, вага нетто 21826 кг, на загальну суму 19193,14 доларів США; До митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну А № 943111, заявку № 14 від 12.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на транспортне обслуговування № 2705 від 27.05.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ФОП ОСОБА_1 , договір-заявку № 0509-1 від 05.09.2022 р. на автоперевезення, рахунок на оплату транспортних послуг № 2631 від 16.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 16.09.2022 р. № 1609/2; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010355 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21824 кг, на загальну суму 18863,83 доларів США; До митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну № 416186, заявку № 12 від 12.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 80922 від 08.09.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «ДЕТЕК», рахунок на оплату транспортних послуг № 2624 від 12.09.2022 р., довідку про транспортні витрати № 1 від 12.09.2022 р.; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010360 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2, вага нетто 21277 кг, на загальну суму 18303,72 доларів США; до митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну № 416185, заявку № 13 від 12.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на транспортно-експедиційні послуги № 01062022 від 01.06.2022 між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «ДЕТЕК», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 80922ОФ від 08.09.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «ДЕТЕК», платіжне доручення щодо оплати транспортних послуг № 17270 від 19.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 12.09.2022 р. № 1; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010412 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару : сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 17724 кг, на загальну суму 15118,57 доларів США; до митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну А № 1133124, заявку № 19 від 13.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір-заявку № 1209-02 від 12.09.2022 р. на автоперевезення, рахунок на оплату транспортних послуг № 2629 від 16.09.2022 р., платіжне доручення № 17273 від 20.09.2022 р. щодо оплати транспортних послуг згідно рахунку, довідку про транспортні витрати від 16.09.2022 р. № 1609/1; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010511 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару: сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21875 кг, на загальну суму 19078,60 доларів США, до митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну А № 142031, заявку № 20 від 14.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 290922ОФ від 14.08.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ТОВ «АЛ-ТРАНС», рахунок на оплату № 2628 від 15.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 15.09.2022 р. № 1; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010532 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару : сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21773 кг, на загальну суму 19049,98 доларів США; до митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну А № 445730, заявку № 17 від 13.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 80922ОФ від 12.08.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ФОП ОСОБА_2 , рахунок на оплату № 2626 від 13.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 13.09.2022 р. № 1; електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA806020/2022/010541 з метою митного оформлення поставки від Shandong Castle International Trade Co.LTD товару : сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: ширина 1250 мм, товщина 0,35 мм, 0,39 мм, прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям (лицева сторона покрита поліестром, зворотня епоксид), холоднокатаний, негофрований, марка сталі DX51D, маса покриття 60 г/м2 , вага нетто 21865 кг, на загальну суму 19133,01 доларів США, до митної декларації, крім основних документів, додано: додаток до комерційного інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну, заявку № 18 від 13.09.2022 р. до договору транспортно-експедиційних послуг міжнародний № 24032021 від 24.03.2021 р. з ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ», договір на міжнародне автомобільне перевезення № 80922ОФ від 12.08.2022 р. між ТОВ «УВК -ІНТЕРНЕШНЛ» та ФОП ОСОБА_2 , рахунок на оплату № 2627 від 13.09.2022 р., довідку про транспортні витрати від 13.09.2022 р. № 1.

19.09.2022 р. митним органом за наслідками здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості у поданих митних деклараціях, надіслано повідомлення декларанту, в яких зазначено, що подані декларантом для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості, у зв`язку з чим декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи на весь асортимент продукції виробника товару; документи, що підтверджують вартість транспортних витрат та страхування товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

ТОВ БФ «АСТРА» листом від 20.09.2022 р. № 189 надіслано до відповідача наступні документи: платіжні доручення № 713 від 12.08.2022 р., № 817 від 06.09.2022 р., № 847 від 19.09.2022 р., № 1270 від 19.09.2022 р., коносамент 219735280, лист повідомлення за вих. № 188 від 20.09.2022 р. та повідомлено про неможливість надання інших документів що протягом десяти днів.

ТОВ БФ «АСТРА» подано до митного органу повідомлення про транспортні витрати по лоту 132С від 16.09.2022 р. вих. № 185, в якому наведено розрахунок сум страхування вантажу, термінальної обробки вантажу у порту, фрахту, міжнародного перевезення у розрізі транспортних засобів, які здійснювали перевезення товару.

За результатами проведеного митного контролю відповідачем прийняті наступні рішення про коригування митної вартості товарів: № UA806020/2022/000010/1 від 20.09.2022, згідно з яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010342 у сумі 975354,35 грн (у валюті 26671,91 доларів США), у тому числі ціна товару 18937,17 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28122,90 доларів; № UA806020/2022/000011/1 від 20.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010343 у сумі 994380,19 грн. (у валюті 27192,19 доларів США), у тому числі ціна товару 19320,69 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28390,70 доларів; № UA806020/2022/000018/1 від 22.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010511 у сумі 989409,10 грн. (у валюті 27056,25 доларів США), у тому числі ціна товару 19078,60 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28437,50 доларів; № UA806020/2022/000009/1 від 20.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010344 у сумі 993451,37 грн. (у валюті 27166,79 доларів США), у тому числі ціна товару 19193,14 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28373,80 доларів США; № UA806020/2022/000012/1 від 20.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010355 у сумі 981379,06 грн. (у валюті 26836,66 доларів США), у тому числі ціна товару 18863,83 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28371,20 доларів США;

№ UA806020/2022/000020/2 від 22.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010544 у сумі 988501,03 грн. (у валюті 27031,42 доларів США), у тому числі ціна товару 19133,01 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28424,50 доларів; № UA806020/2022/000014/1 від 21.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010412 у сумі 804033 грн. (у валюті 21986,98 доларів США), у тому числі ціна товару 15118,57 доларів США, скоригована і визначена в сумі 23041,20 доларів США; № UA806020/2022/000019/1 від 22.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010532 у сумі 984550,10 грн. (у валюті 26923,37 доларів США), у тому числі ціна товару 19049,98 доларів США, скоригована і визначена в сумі 28304,90 доларів США. У повідомленні декларанту, зазначено, що згідно із заявкою на транспортування від 07.07.2022 р. № 2, вартість транспортних витрат вказана у доларах США, розрахунок за послуги проводиться в національній валюті згідно курсу на день виставлення рахунку; № UA806020/2022/000013/1 від 20.09.2022 р., згідно із яким розрахована декларантом митна вартість товару у МД UA806020/2022/010360 у сумі 955258,19 грн. (у валюті 26122,36 доларів США), у тому числі ціна товару 18303,72 доларів США, скоригована і визначена в сумі 27660,10 доларів США.

Митна вартість товарів скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2 ґ резервний метод, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів необґрунтоване та прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Відповідно до п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).

Тобто вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Крім того, згідно Правил, митний орган повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувались ним при коригуванні митної вартості за резервним методом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Судовим розглядом встановлено, що митним органом у оскаржуваних рішеннях вказано про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, під час митного оформлення товарів за МД UA110380/2020/001013 з наступних підстав: згідно із заявкою на транспортування від 07.07.2022 р. № 2, вартість транспортних витрат вказана у доларах США, розрахунок за послуги проводиться в національній валюті згідно курсу на день виставлення рахунку, при цьому у поданих до митного оформлення рахунках не зазначено курс долара США, сума транспортних витрат зазначена у гривні; рахунки-фактури на оплату транспортних витрат від 08.08.2022 р. № 2068, від 05.09.2022 р. № 2416 (у всіх рішеннях), а також від 16.09.2022 р. № 2631 ( у рішенні № UA806020/2022/000010/1 від 20.09.2022 р. ), від 16.09.2022 р. № 2630 ( у рішенні № UA806020/2022/000011/1 від 20.09.2022 р.), від 15.09.2022 р. № 2628 ( у рішенні № UA806020/2022/000018/1 від 22.09.2022 р.), від 16.09.2022 р. № 2631 (у рішенні № UA806020/2022/000009/1 від 20.09.2022 р.), від 12.09.2022 р. № 2624 (у рішенні № UA806020/2022/000012/1 від 20.09.2022 р.), від 16.09.2022 р. № 2627 (у рішенні № UA806020/2022/000020/2 від 22.09.2022 р.), від 16.09.2022 р. № 2629 (у рішенні № UA806020/2022/000014/1 від 21.09.2022 р.), від 13.09.2022 р. № 2626 ( у рішенні № UA806020/2022/000019/1 від 22.09.2022 р.), від 12.09.2022 р. № 2625 (у рішенні № UA806020/2022/000013/1 від 20.09.2022 р.) не підписані сторонами та не закріплені печатками підприємства-експедитора. Ккрім того, вказані рахунки містять розрахунок за експедиційні послуги лише по території України. Витрати на експедиційні послуги за межами України не включено до митної вартості товару; до митного оформлення подано страховий поліс від 13.07.2022 р. № 015500r1пп/30, згідно із яким вантаж застраховано на маршрут слідування Циндао (Китай) Гданськ (Польща). Виходячи з вищевикладеного, оскільки страховий поліс містить витрати на страхування лише до порту Гданська, витрати на страхування за межами України від Гданська (Польща) до кордону України не включено до митної вартості товару; декларантом подано прайс-лист від 23.06.2022 р. б/н, який має суб`єктивний характер в розумінні статті 52 Митного кодексу України, так як містить інформацію про ціни лише на асортимент товарів, задекларованих у відповідній МД, що суперечить загальносвітовій практиці.

Додатково у рішеннях про коригування митної вартості № UA806020/2022/000018/1 від 22.09.2022 р., № UA806020/2022/000019/1 від 22.09.2022 р. вказано, що до митного оформлення декларантом подано копію митної декларації країни відправлення від 12.07.2022 р. № 00686788, у графі «Номер коносамента» якої вказано номер 219735280, який не подано до митного оформлення. Разом з МД декларантом подано коносамент SZX220726465. Даний факт може свідчити про перевантаження товару на маршруті слідування та понесення додаткових витрат на перевантажувальні роботи.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем підтверджено, що на сайті Національного банку України, а також Міністерства фінансів України оприлюднено курс гривні до долара США станом на 08.08.2022 р., 05.09.2022 р., на час складання рахунків-фактур на оплату транспортних витрат від 08.08.2022 р. № 2068, від 05.09.2022 р. № 2416.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ БФ «АСТРА» подано до митного органу платіжне доручення № 713 від 12.08.2022 р. про оплату за морський фрахт та експедиційні послуги ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», згідно із рахунком № 2068 від 08.08.2022 р., платіжне доручення № 817 від 06.09.2022 р. з оплати за локальні витрати в порту на експедиційні послуги ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», згідно із рахунку № 2416 від 05.09.2022 р., з відмітками банку про проведення платежі, відтак відсутність підпису і печатки на вказаних рахунках не давала митному органу підстави для сумніву у вартості транспортних витрат, оскільки рахунки оплачені у повному обсязі; платіжне доручення № 847 від 19.09.2022 р. про оплату за транспортні послуги ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» згідно рахунків № 2631 від 16.09.2022 р., № 2630 від 16.09.2022 р., № 2622 від 13.09.2022 р., № 2624 від 12.09.2022 р. на загальну суму 640528 грн.; платіжне доручення № 17270 від 19.09.2022 р. про оплату за транспортні послуги ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», згідно із рахунком № 2625 від 12.09.2022 р.; рахунок на оплату № 2629 від 16.09.2022 р., який містить підпис посадової особи ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», скріплений печаткою товариства, рахунокуна оплату № 2629 від 16.09.2022 р., платіжне доручення № 17273 від 20.09.2022 р. про оплату за транспортні послуги ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», згідно із рахунком № 2629 від 16.09.2022 р., рахунок на оплату № 2626 від 13.09.2022 р., який підписаний посадовою особою ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», скріплений печаткою товариства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до митних декларацій подано заявку до договору транспортно-експедиційних послуг № 24032021 від 24.03.2021 р., складену між ТОВ БФ «АСТРА» та ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ», в якій зазначено вартість послуг у чітко визначеній сумі по відповідному автомобільному перевезенню, яка відповідала довідці про транспортні витрати, яка також додавалася до митної декларації, довідку про транспортні витрати ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» від 06.09.2022 р. № 0609/1.1. про транспортні витрати на ТЕО вантажу за межами України згідно коносаменту SZX220726465 за морським фрахтом за маршрутом FOB QINGDAO (Китай) Гданськ (Польща), довідку про транспортні витрати ТОВ «УВК-ІНТЕРНЕШНЛ» від 06.09.2022 р. № 0609/1.2. про локальні витрати в порту Гданськ (Польща), оплату сум яких підтверджено поданими до митниці платіжними дорученнями № 713 від 12.08.2022 р., № 817 від 06.09.2022 р.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ БФ «АСТРА» листом від 20.09.2022 р. № 188 повідомлено митний орган, що по партіям 132С-5, 132С-6, 132С-8, 132С-9, 132С-13 страхування вантажу за відрізком Гданськ (Польща) Полтава (Україна), не відбувалося, партії 132С-5, 132С-6, 132С-8, 132С-9 відповідають партіям товару, по яким складено довідки транспортних витрат від 13.09.2022 р. № 1 (132С-5), від 16.09.2022 р. № 1609/3 (132С-6), від 16.09.2022 р. № 1609/2 (132С-8), від 12.09.2022 р. № 1 (132С-9).

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржених рішень про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідачем зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Проте, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваних рішеннях не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Крім того, декларантом надавалися додаткові документи, за запитами митного органу.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 16.11.2023 р. у справі № 640/16003/22.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2023 р. у справі № 755/2587/17 та Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022 р.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді справи у суді першої інстанції, подано копії: договору про надання правової допомоги від 30.09.2022 р. з додатком 1; звіту про виконану роботу (акту приймання-передачі наданих послуг) від 01.11.2022 р., згідно якого адвокатом надані наступні правові послуги: консультування клієнта (роз`яснення порядку вирішення порушеного питання), консультування з приводу руху справи 6 год.; підготовка позовної заяви (вивчення нормативно-правової бази, написання позову, зібрання позову з додатками), подання позову до суду 20 год., фіксована сума гонорару 15000 грн.; квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.11.2022 р. на суму 15000 грн., ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 7500 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. по справі № 440/9606/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 29.11.2023 року