Справа № 640/35945/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Київ № 640/35945/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності у вигляді невиплати середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20 в частині негайного поновлення на посаді заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, а саме з 20.01.2021 по 13.09.2021, стягнення цього заробітку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачем невчасно було виконано рішення суду про поновлення позивача на посаді, з огляду на що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток, як оплату вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду.

28.01.2022 до суду від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, з урахуванням того, що порушень вимог ст. 236 КЗпП України з боку Офісу Генерального прокурора не вбачається через відсутність вини роботодавця, а позивача було поновлено на посаді відповідним наказом. До того ж, позивач до 05.08.2021 (дати зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю), не мав права працювати на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури до зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

13.04.2022 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.07.2022 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.07.2022 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.05.2023 від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа № 640/35945/21 на виконання Закону України № 2825-IX від 13.12.2022 «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

02.05.2023 протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Лиска І.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 справу було прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 було задоволено заяву судді Лиски І.Г. про самовідвід та передано справу до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду згідно з ч. 1 ст. 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 прийнято до провадження дану адміністративну справу, ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального провадження.

22.09.2023 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 1020ц від 26.10.2017, позивача призначено на посаду заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

07.10.2019 позивач звернувся до Генерального прокурора із заявою про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію.

На підставі рішення кадрової комісії № 2 Генеральним прокурором видано наказ № 2076ц від 21.12.2019, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 24.12.2019 на підставі ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», п.п. 2 п. 19 р. ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20 із змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021, вирішено:

Визнати протиправним та скасувати рішення другої кадрової комісії від 06.12.2019 № 12-1 «Про неуспішне проходження прокурором атестації», яким визначено, що заступник начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію (за результатами проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності).

Визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 № 2076ц, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 24.12.2019.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України з 25.12.2019.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 501819 грн.

Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Позивач зазначає, що представник Офісу Генерального прокурора Петрик В.А. був присутнім під час проголошення рішення від 19.01.2021, у зв`язку з чим, відповідач з 19.01.2021 знав про його резулятивну частину, а з 29.04.2021 - що воно вступило в силу.

25.05.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист про поновлення позивача на посаді.

Позивач надіслав виконавчий лист до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким 30.08.2021 відкрито виконавче провадження (№ АСВП: 66632938).

Одночасно, позивач вказує на те, що звернувся до Офісу Генерального прокурора із проханням виконати рішення суду.

На виконання постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.08.2021 і заяви позивача, Офіс Генерального прокурора видав наказ від 14.09.2021 № 1321ц про поновлення на посаді.

З наказом позивач ознайомився 16.09.2021, цього ж дня приступив до роботи, а 08.11.2021 кадрова комісія Офісу Генерального прокурора прийняла рішення про успішне проходження позивачем останнього етапу атестації - співбесіди.

Отже, як зазначає позивач, через затримку виконання відповідачем рішення суду від 19.01.2021 в частині поновлення на посаді, вимушений прогул не закінчився і тривав до 14.09.2021 - до дня видання наказу від 14.09.2021 № 1321ц про поновлення на посаді, що зумовило на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України, визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

За змістом ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набуло законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 3 ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

За змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У ч. 8 ст. 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Судом досліджено, що рішення суду з 19.01.2021 в частині негайного поновлення позивача на посаді підлягало виконанню.

25.05.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист про поновлення позивача на посаді.

Позивач надіслав виконавчий лист до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким 30.08.2021 відкрито виконавче провадження (№ АСВП: 66632938), при цьому, одночасно позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора із проханням виконати рішення суду.

У свою чергу, Офіс Генерального прокурора видав наказ від 14.09.2021 № 1321ц про поновлення на посаді, з яким позивач ознайомився 16.09.2021, цього ж дня приступив до роботи.

Отже, через затримку виконання відповідачем рішення суду від 19.01.2021 в частині поновлення на посаді, вимушений прогул не закінчився і тривав до 14.09.2021 - до дня видання Офісом Генерального прокурора наказу від 14.09.2021 № 1321ц.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України (оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника), у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Так, затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Позивач зазначає, що час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді та публічній службі (роботі) в органах прокуратури тривав у період з 20.01.2021 до 13.09.2021 та становить 306772 грн.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, за положеннями абзацу «з» пункту першого Розділу 1, пунктів 2, 5, 8 Порядку № 100, нарахування виплат за час вимушеного прогулу слід проводити виходячи з розміру розрахованої за останні два місяці роботи, середньоденної заробітної плати працівника на час звільнення з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Як вказано у пункті 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Судом враховано, що у справі № 640/1273/20 суд у рішенні від 19.01.2021, встановив на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.02.2020 № 21-235зп, що сума середньоденної заробітної плати на момент звільнення позивача - 1893,66 грн.

Затримка виконання судового рішення від 19.01.2021 - 162 робочих дні (з 20.01.2021 по 13.09.2021).

Тож, середній заробіток за цей час - 306772,92 грн. (162 дні * 1893,66 грн = 306772,92 грн).

Суд наголошує на тому, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі, є саме видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

При цьому, важливим є саме те, що обов`язок роботодавця полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права Верховний Суд викладав також у постановах від 17.09.2020 (справа №130/2249/15-ц), від 23.06.2019 (справа № 802/1184/16-а), від 17.06.2020 (справа №521/1892/18), від 26.02.2020 (справа №702/725/17), від 06.12.2018 (справа №465/4679/16).

Так, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України, суду потрібно встановити чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення установити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Приписи статті 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, наведеними положеннями визначено окремий вид спеціальної відповідальності суб`єкта (роботодавця, власника, або уповноваженого ним органу) за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Вимога негайного (невідкладного) виконання судового рішення про поновлення на роботі прямо встановлена нормами, зокрема, КАС України та КЗпП України, які є спеціальними кодифікованими нормативно-правовими актами.

Таким чином суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача про наявність затримки з боку відповідача виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення працівника на посаді та публічній службі (роботі).

За таких обставин, що відповідач має сплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20 в сумі 306 772,92 грн.

Суд також наголошує на тому, що рішення суду про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню, та не пов`язується з його оскарженням до суду апеляційної/касаційної інстанцій, у разі, коли судом було звернуто до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді.

У частині доводів сторони відповідача про те, що зайняття позивачем адвокатською діяльністю є перешкоджало належному вирішенню питання щодо поновлення його на посаді прокурора, суд наголошує на тому, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно і це жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, окрім непереборних.

Слід вказати, що норми закону не містять застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненого працівника на підставі судового рішення у разі, якщо він перебуває на іншій службі або провадить адвокатську діяльність. Питання щодо несумісності повинно було бути вирішено після виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді. За приписами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Отже, законодавцем передбачено чіткий порядок дій особи, щодо якої виникають обставини несумісності або можливого конфлікту інтересів у зв`язку з зайняттям адвокатською діяльністю.

Відтак, суд вважає, що відсутній був обов`язок позивача попередньо, як умову для поновлення на роботі в органах прокуратури, зупиняти чи припиняти адвокатську діяльність.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено законності затримки виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, з огляду на що, позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору та підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора у частині невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20 в частині негайного поновлення на посаді заступника начальника відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 640/1273/20 в частині негайного поновлення на посаді, а саме з 20.01.2021 по 13.09.2021 у розмірі 306772,92 грн. (триста шість тисяч сімсот сімдесят дві гривні 92 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.