Справа № 300/2940/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2940/22 пров. № А/857/11567/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Затолочного В.С., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року (головуючий суддя: Біньковська Н.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 25.07.2022 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а. с. 43-44), просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 № 65,

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 07.07.2022 № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 та періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 в Операції об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 28.03.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених судом обставин.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 тесляром-бетонщиком у виробничо-будівельному кооперативі «Естер» оскільки відповідачем не спростовано, що позивач у цей період працював у цьому кооперативі.

Крім цього, вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу позивача періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 07.07.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 30.06.2022 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 в трикратному розмірі.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача судовий збір в розмірі 297,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача судовий збір в розмірі 297,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що до страхового стажу позивача не враховано період з 31.05.1990 по 01.06.1991 - робота у виробничо-будівельному кооперативі «Естер», оскільки у записі про звільнення відсутній номер та дата документу на підставі якого внесено запис та немає покликання на відповідну статтю та пункт закону. До страхового стажу позивача пенсійним органом враховано військову службу в період з 11.04.2015 по 13.04.2016 та з 01.03.2018 по 31.12.2021. Вважає, що періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції підлягають зарахуванню до його стажу в одинарному розмірі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2022 ОСОБА_1 у віці 60 років звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 № 65 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років та необхідних документів. Зазначено, що страховий стаж заявника становить 21 рік 7 місяців 27 днів. До страхового стажу не зараховано періоди: з 01.02.1986 по 31.03.1987 (відбування покарання); з 31.05.1990 по 01.06.1991, оскільки в трудовій книжці відсутній наказ про звільнення. Також вказав, що в наданому посвідченні УБД не зазначено пункт і статтю Закону відповідно до яких особа належить до учасника бойових дій, відсутня довідка про безпосередню участь в АТО.

Позивач, 17.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із запитом про зарахування до стажу періоди участі в АТО та ООС на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 23.06.2022 № 0900-0202-8/20987 повідомило про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення від 06.04.2022 за № 65 та підстави відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Позивач, 30.06.2022 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.07.2022 № 65 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зазначено, що страховий стаж позивача становить 23 роки 1 місяць 16 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в записі про звільнення відсутня підстава внесення запису (номер та дата наказу про звільнення) (а.с.17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 у виробничо-будівельному кооперативі «Естер», тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити, оскільки всупереч вимогам Інструкції № 162, відсутні відомості про дату та номер наказу на підставі якого позивача було звільнено з роботи із вказаного кооперативу. Запис про звільнення з роботи не містить покликання на відповідну статтю, пункт закону на підставі якого позивача було звільнено з роботи.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки до страхового стажу позивача мають бути зараховані в кратному розмірі (із розрахунку один місяць служби за три місяці) періоди його безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021, а тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 30.06.2022 позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині вимог, які не задоволено судом першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення у частині, в якій позов задоволено.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Стаття 115 Закону № 1058-IV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Системний аналіз наведеної вище норми надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що право на призначення дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV мають, зокрема, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 07.07.2022 № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV (а. с. 17), вік позивача становить 60 років 5 місяців 1 день.

Крім цього, пенсійний орган у спірному рішенні не зарахував у трикратному розмірі періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021, та, як наслідок, відмовив у призначенні пенсії за віком п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, зазначивши, що страховий стаж становить 23 роки 1 місяць 16 днів.

Отже, спірним у розглядуваних спірних правовідносинах є наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоди:

- безпосередньої участі в антитерористичній операції: з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018;

- в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Так, Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (надалі також - Положення № 530), яке затверджено наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку суду апеляційної інстанції, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція викладена у подібних спірних правовідносинах Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022 у справі № 185/6919/16-а, від 18.01.2023 у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.02.2021 (а. с. 18).

Відповідно до довідки Військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 06.01.2016 № 4261 ОСОБА_1 в період з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а. с. 19).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 30.10.2018 № 1821 ОСОБА_1 у період з 10.02.2018 по 25.04.2018 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей н.п. Золоте (а. с. 21).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 від 21.10.2019 № 1813 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а. с. 22).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 05.08.2020 № 873 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а. с. 23).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 від 24.11.2021 № 2623 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а. с. 24).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до страхового стажу позивача мають бути зараховані періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 із розрахунку один місяць служби за три місяці. Тобто, період безпосередньої участі позивачка в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил в районах їх проведення становить більше двох років.

Враховуючи вищенаведене, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не зарахувало у трикратному розмірі спірні періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил та як наслідок безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 07.07.2022 підлягає скасуванню.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 30.06.2022 пенсію за віком, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, так як позивач досяг 55 років та у нього наявний страховий стаж понад 25 років, з урахуванням з розрахунку періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 - один місяць служби за три місяці.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 (а .с. 31), укладеного між адвокатом Боднарчуком А.М.. та Гільтайчуком М.Ф., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.06.2022 серії АТ №1022580 (а. с. 30), розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги (а .с. 33), акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 (а. с. 34), довідка від 17.06.2022 № 03/06 про те, що розмір плати за підготовку цієї позовної заяви становить 5000 грн. (а. с.3 5), квитанцію до прибуткового касового ордера № 09 від 17.06.2022 на суму 5000,00 грн. (а. с. 36).

Згідно акту приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022, адвокатом Боднарчуком А.М. надано наступне послуги:

1) усна консультація з вивченням матеріалів справи - 500 грн., кількість витрачених годин - 30 хвилин,

2) вивчення та аналіз законодавства та судової практики - 2000 грн., кількість витрачених годин - 2 години;

3) складання позовної заяви та друк необхідних документів - 2000 грн., кількість витрачених годин - 2 години;

4) складання інших процесуальних документів (відзиву, клопотань, заяв, тощо) - 500 грн., кількість витрачених годин - 30 хвилин.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 09 від 17.06.2022 позивач сплатив адвокату Боднарчуку А.М. кошти в розмірі 5000,00 грн. за адвокатські послуги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 1800 грн.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі № 300/2940/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. С. Затолочний
В. В. Ніколін