Справа № 725/6170/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6170/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Галичанський О.І.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

29 листопада 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Румунії ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Громадянина Румунії ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин Румунії ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жотвня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 28.07.2023 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » винесено постанову серії ЗхРУ № 006985 по факту того , що ОСОБА_2 перебував о 14 годині 30 хвилини 28.07.2023 року на напрямку 900 прикордонного знаку на відстані 2500 м від лінії державного кордону України, яка знаходиться на території Герцаївської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », перебував в прикордонній смузі без відповідного дозволу начальника органу охорони державного кордону, чим порушив пп.1.1 додаткових режимних обмежень, встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 31.03.2023 року № 682-аг «Про запровадження додаткових режимних обмежень» виданих на підставі п. 5 Положення про прикордонний режим та ст. 24 ЗУ «Про державний кордон України», тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП. За вчинення даного правопорушення на позивача накладено штраф у сумі 170 гривень.

Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки справа відносно позивача розглянута не об`єктивно з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та із невідповідністю висновків начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 2023 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Когут Т.О. винесено постанову про накладення адмністративного стягнення Зх РУ № 006985, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за наступних обставин: 28.07.2023 р. о 14.30 год на напрямку 900 прикордонного знаку на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону України на території Герцаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, було виявлено громадянина Румунії ОСОБА_1 , який в`їхав до прикордонної смуги без відповідного дозволу начальника органу охорони державного кордону, чим порушив вимоги пп.1.1 п.1 додаткових режимних обмежень, встановлених наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 31.03.2023 року та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані як вчинення адмініністративного правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАІІ. На ОСОБА_2 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

При оголошені даної постанови , ОСОБА_2 відмовився від підпису у ній у присутності свідків. ( а.с.6).

При винесенні даної постанови документом , що посвідчує особу вказано паспорт громалянина Румунії. Про наявність інших дозвільних документів , не зазначено.

Не погодившись із даною постановою , ОСОБА_2 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Стаття 202 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Пунктом 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМ України від 27 липня 1998 року №1147, визначено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 222- 1 КУпАП встановлено, що органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 2031 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року №898 (далі - Інструкція), складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до статті 2221, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, мають право: військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції визначено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право: … начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники.

Згідно із пункту 1 розділу ІV Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена її розглядати, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено за вчинення правопорушень, передбачених: статтями 202, 203-1, 204-4 КУпАП - не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. … .

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови. У прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районів у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує правила в`їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Правила прикордонного режиму встановлюється Положенням «Про прикордонний режим, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» № 1147 від 27 липня 1998 року. Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Відповідно до пункту 10 Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку i державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Для дотримання прикордонного режиму, громадяни України, перебуваючи в контрольованому прикордонному районі, повинні мати при собі документи, що посвідчують їх особу, та пред`являти ці документи на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби України. Дія всупереч наведеним положенням, зокрема відсутність вказаних документів, або відмова їх пред`явити, є порушенням прикордонного режиму, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Даючи оцінку твердженням апелянта про порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 222-1 КУпАП, до компетенції уповноважених посадових осіб органів Державної прикордонної служби України віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ст. 202 КУпАП.

Відповідно до ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено ст. 279 КУпАП.

Як визначено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка в силу приписів ст. 285 КУпАП, оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія вручається під розписку.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 18.03.2013 № 898, щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордон служби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

Згідно з п. 5, 6 Розділу ІІІ згаданої Інструкції, уповноважена посадова особа зобов`язана роз`яснити особі, стосовно якої складається протокол, її права, передбачені статтею 268КУпАП, та зміст статті 63 Конституції України, про що робиться відмітка в протоколі, яка засвідчується підписом зазначеної особи.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пропонується надати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які викладаються в протоколі і засвідчуються її підписом. Письмові пояснення можуть додаватися до протоколу окремо, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Відповідно до п. 8, 9 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, потерпілими (за їх наявності).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, де може викласти мотиви своєї відмови від його підписання чи отримання. Пояснення та зауваження додаються до протоколу.

До протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3, 5, 7 Розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення оформляється відповідно до вимог, установлених статтею 283 КУпАП.

Підставою для притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, який в свою чергу складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

За фактичними обставини даної справи про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміновано перебування на напрямку 900 прикордонного знаку на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону України на території Герцаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області без відповідного дозволу начальника органу охорони державного кордону.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 202 КУпАП, а саме за порушення прикордонного режиму.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у порушенні прикордонного режиму або режиму у пунктах пропуску через Державний кордон України.

Державний кордон України-це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Ця діяльність провадиться в межах наданих їм повноважень шляхом вжиття комплексу політичних, організаційно-правових, дипломатичних, економічних, військових, прикордонних, імміграційних, розвідувальних, контррозвідувальних, оперативно-розшукових, природоохоронних, санітарно- карантинних, екологічних, технічних та інших заходів.

Правила прикордонного режиму встановлюється Положенням «Про прикордонний режим, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» № 1147 від 27 липня 1998 року.Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Відповідно до пункту 10 Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції,а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку i державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Начальником НОМЕР_1 прикордонного загону видано наказ «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», якими в рамках додаткових тимчасових режимних обмежень пов`язаних з посиленням прикордонного режимах в межах Селятинської, Берегометської, Красноїльської, Чудейської, Петровецької, Сучевенської, Кам`янецької, Глибоцької, Тереблечанської, Тарашанської, Герцаївської, Ванчиковецької, Мамалигівської, Лівенецької, Кельменецької, Сокирянської, Вашковецької територіальних громад Чернівецького, Дністровського, Вижницького районів Чернівецької області, забороняється в`їзд осіб у визначену смугу місцевості вздовж державного кордону в тому числі з метою туризму, відпочинку, рибальства за винятком: осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в її межах, за умови наявності відповідних підтверджуючих документів; власників земельних ділянок, які знаходяться у межах смуги , за умови наявності у них відповідних підтверджуючих документів ; осіб , що прямують транзитом з пунтів пропуску через державний корждон в інші райони; осіб , що надали письмове запрошення близьких родичів або яких зустрічають особисто особи, що постійно проживають у смузі.

При перевірці відповідних документів у позивача , уповноваженими особами прикордонного загону було виявлено наявність у ОСОБА_2 тільки паспорта громадянина Румунії для виїзду за кордон.

Будь- яких інших доказів, на підтвердження підстав перебування у прикордонній смузі чи наявності відповідного дозволу , на момент зупинки позивача , він не пред`явив.

Свої заперечення винуватості апелянт обґрунтовує тим, що розгляд справи відносно нього та винесення постанови проведено з грубим порушенням процесуальних норм.

Проте, доказів, на підтвердження факту винесення оскаржуваної постанови з порушенням норм Закону, у процесі судового розгляду не встановлено, позивачем та його представником не надано.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства, та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому постанова скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Румунії ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.