Справа № 480/12469/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- визнати протиправним акт індивідуальної дії, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » в частині накладення дисциплінарного стягнення на сержанта ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн.
Згідно з частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Поданий адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Згідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Проте позивачем/представником позивача не додано до позовної заяви оскаржуваний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.0-6.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 ».
Водночас відповідно до ч. 5 ст. 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, про витребування доказів.
На підставі п. 4 ч. 2 ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
До матеріалів позовної заяви також не додано клопотання про витребування доказів. Крім того у позовній заяві відсутні відомості щодо вжиття позивачем/представником позивача заходів для отримання цього доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Крім того суд звертає увагу на те, що як вбачається з відповіді від 04.10.2023 року № 2/7-1014, Військовою частиною НОМЕР_1 було надано позивачу/представнику позивача, зокрема, 12 витягів з наказів Військової частини НОМЕР_1 . Проте жодного з перелічених у зазначеній відповіді витягів з наказів, суду надано не було.
Водночас, частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У постанові від 29 квітня 2020 року по справі №560/1942/19 (адміністративне провадження №К/9901/1530/20) Верховний Суд наголосив, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.
Також Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21 зробив висновок, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом від 5 лютого 2018 року; близький за змістом припис є і в поточній редакції цієї частини, чинній із 23 червня 2018 року).
Отже, військова служба є різновидом служби публічної.
Таким чином, у спорах щодо проходження військової служби, яка є різновидом публічної служби, строк звернення до суду становить один місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів.
З позовної заяви суд вбачає, що позивач, зокрема, оскаржує наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » в частині накладення дисциплінарного стягнення на сержанта ОСОБА_1 .
А отже, у спорі щодо оскарження вище зазначеного наказу від 15.06.2023 № 346 підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.
При цьому представник позивача з даною позовною вимогою звернувся до суду через систему "Електронний суд" лише 24.11.2023 року, тобто із порушенням встановленого місячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд звертає увагу, що у позовній заяві взагалі відсутні обгрунтування того, яким чином позивач дізнався про оскаржуваний наказ, а лише зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався з відповіді відповідача та наданих документів в жовтні 2023 року.
Проте суд зазначає, що відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 року № 2/7-1014 не стосується оскаржуваного наказу, в переліку витягів з наказу Військової частини НОМЕР_1 , який зазначено в додаткам відповіді від 04.10.2023 року № 2/7-1014, взагалі відсутній оскаржуваний наказ.
А відтак суд зазначає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним акту індивідуальної дії, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » в частині накладення дисциплінарного стягнення на сержанта ОСОБА_1 . При цьому заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даними позовною вимогою та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем/представником позивач суду надано не було.
Разом з тим згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Однак підпунктом 18 пункту 1 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX (далі по тексту - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
З позовної заяви суд вбачає, що позивач/представник позивача просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, в даному випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який в силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, слід обраховувати з 01.07.2023, а тому вказаний строк закінчився 02.10.2023 (01.10.2023 припадає на вихідний день).
При цьому представник позивача з даними позовними вимогами звернувся до суду через систему "Електронний суд" лише 24.11.2023 року, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.
В свою чергу суд вважає необгрунтованими посилання у позовній заяві, що про порушення своїх прав позивач дізнався з відповіді відповідача та наданих документів в жовтні 2023 року, з огляду на наступне.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.
А відтак, отримання позивачем/представником позивача відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 року № 2/7-1014 на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо отримання інформації про нарахування/не нарахування додаткової винагороди та премії, їх розміру тощо. В той же час, триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Крім того грошове забезпечення є періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка його отримує щомісячно.
А відтак суд зазначає, що позивачем також пропущено тримісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн. При цьому заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даними позовними вимогами та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду надано не було.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку, а також доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 »).
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Встановити позивачу/представнику позивача десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.
Роз`яснити позивачу/представнику позивача, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек