Справа № 420/18915/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, в якій позивачка просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця Притуляк В.М. від 18.07.2023 року з виконання Дубліката виконавчого листа від 19 травня 2014 року, виданого 15.06.2023 року у справі № 1522/21028/12 в рамках виконавчого провадження №72289771.

31.07.2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей 287 КАС України. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72289771 та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних матеріалів.

07.11.2023 року ухвалою суду повторно витребувано у Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72289771.

20.11.2023 року на виконання вимог ухвали суду відповідач надав витребувані судом копії документів.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року поновлено провадження по справі №420/18915/23.

У судове засідання призначене на 28.11.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення останнього повідомлялися належним чином.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 18.07.2023 року Приватним виконавцем Притуляком В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72289771 з виконання Дубліката виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси 15.07.2023 року у справі №1522/21028/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитом. Цього ж дня винесено Постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 302, 14 доларів США. Вважає, що така постанова порушує права позичальника, оскільки право вимоги за кредитним договором було 26.02.2020 року викуплено у АТ «Райффайзен банк Аваль» за 1 200 000 грн., сам первісний кредитор зазначив у договорі між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» суму права вимоги у гривні без визначення її гривневого еквівалента. Приватний виконавець Притуляк В.М. вже не перший раз відкриває виконавче провадження за цим кредитним договором (минулого разу було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/10464/17, де стягувачем був ще АТ «Райффайзен банк Аваль», тоді сума була 64 066, 84 доларів США, що по курсу НБУ станом на день подання позову становить 1 685 620, 02 грн. та п. 3 Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2019 року № 59338662 вказано суму основної винагороди у розмірі 168 562,00 грн.). Відповідно, у оскаржуваній постанові валюту стягнення мало бути визначено гривню, тому і стягненню основної винагороди підлягає не 10302, 14 доларів США, а 82344, 98 грн. На сьогоднішній день на стадії апеляційного розгляду знаходиться цивільна справа №522/12723/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_2 провести реструктуризацію заборгованості зобов`язань за кредитним договором №014/79729/74/ НОМЕР_1 від 30 листопада 2007 року. Тобто позичальник намагається ще з 2020 року, коли право вимоги перейшло до ОСОБА_2 , добровільно виконати рішення Приморського Районного суду м. Одеси від 19.05.2014 року у справі № 522/21028/12. Так, позивачка особисто та через адвоката зверталась з проханням надати реквізити для оплати, документи, що підтверджують право вимоги, розрахунок заборгованості з урахуванням вимог реструктуризації з наданням орієнтовного графіку погашення кредиту протягом 10 років, однак не отримала жодної відповіді ні від ОСОБА_2 , ні від ТОВ «Фк «УКрфінансгруп», АТ «Оксі Банк», АТ «Райффайзен банк Аваль». Оригінал виконавчого листа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, видано 17.11.2014 року, його дублікат видано 15.06.2023 року, натомість у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено виконавчий лист, який видано 15.07.2023 року. Вважає оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та просить скасувати.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа не скористалась своїм правом на надання пояснень.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

15.06.2023 року Приморським районним судом м.Одеси було видано дублікат виконавчого листа від 19.05.2014 по справі №1522/21028/12, якому зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/79729/74/86458 від 30.11.2007 р. у розмірі 103 021,38 долларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 08.08.2012 року складає 823 449, 88 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 760 402, 38 грн; заборгованість за відсотками - 41 183,69 грн.; пеня за прострочення тілу кредиту 3 514,12 грн.; пеня за прострочення відсотків по кредиту 18 349,69 грн.

18.07.2023 року Приватним виконавцем Притуляком В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72289771 на підставі виконавчого листа № 1522/21028/12, виданого 15.07.2023 Приморський районним судом м.Одеси про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того у п.3 відповідної постанови зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 302,14 долларів США та 321,90 грн.

Також 18.07.2023 року Приватним виконавцем Притуляком В.М. винесено ще одну постанову про відкриття виконавчого провадження №72289771 на підставі виконавчого листа № 1522/21028/12, виданого 15.07.2023 Приморський районним судом м.Одеси про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у сумі 10 302,14 долларів США та 321,90 грн.

При розгляді цієї справи суд ураховує наступні приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 цього Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з приписами частин першої - п`ятої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі також - «Порядок №643»).

Пунктом 12 цього Порядку визначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Суд звертає увагу, що законодавством чітко встановлено, що основна винагорода приватного виконавця у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Натомість, у дублікаті виконавчого листа від 15.06.2023 по справі №1522/21028/12 встановлено стягнення заборгованості у розмірі 103 021,38 доларів США, поряд зазначено, що в еквіваленті по курсу НБУ на 08.08.2012 року сума заборгованості складає 823 449, 88 грн.

Відповідно сума, з якої має відраховуватись відсоток основної винагороди приватного виконавця становить не 103 021,38 доларів США, а еквівалент цієї суми у гривні, тобто 823 449, 88 грн.

Розрахунок основної винагороди мав скласти 82 344,99 гривень (823 449, 88 грн.*10%).

Відповідно, у разі стягнення з позивача суми основної винагороди в доларах США, при зазначені в виконавчому листі еквівалентної суми у гривнях, буде створено умови для порушення прав боржника та протиправності спірної постанови.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності стягнення з боржника основної винагороди у сумі 10 302,14 доларів США, відповідно, вказана постанова підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича (65082, м.Одеса, вул.Гоголя, буд. 19, оф.1, РНОКПП НОМЕР_3 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця Притуляк В.М. від 18.07.2023 року з виконання Дубліката виконавчого листа від 19 травня 2014 року, виданого 15.06.2023 року у справі № 1522/21028/12 в рамках виконавчого провадження №72289771.

Стягнути з Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича (65082, м.Одеса, вул.Гоголя, буд. 19, оф.1, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.