Справа № 140/22600/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/22600/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» (далі - ТзОВ «КРОСАВТО», позивач) звернулося із позовом до Волинської митниці (далі Волинська митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТзОВ «КРОСАВТО» через уповноваженого декларанта ТОВ «МІ-7» з метою декларування товарів, а саме: 1) Екскаватор-навантажувач гусеничний самохідний, з обертанням верхньої частини на 360 градусів та відвалом, в комплекті із ковшем (внутрішній об`єм ковша 0,15 м.куб. марки VOLVO, модель - ECR50D, бувший у користуванні (ідентифікаційний номер - VCECR50DT00005488, 2015 року виготовлення, без радіообладнання, призначений для вивантаження; 2) Гідромолот BLK680, як навісне обладнання до екскаватора, бувший у користуванні, діаметр штифта 45мм. Масою 150 кг., на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію, що відповідно до положень ст. 264 Митного кодексу України зареєстрована за № 23UA97U7 та інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Митні формальності виконано посадовою особою Волинської митниці відповідно до положення розділу ІV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Вважаючи, що митна вартість товару непідтверджена, Волинською митницею було направлено вимогу про надання додаткових документів, у відповідь на яку декларантом 09.08.2023 було направлено лист №01-09/2023 з долученням платіжної інструкції №63 від 07.08.2023. Однак, Волинською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2023/000548/2 та складено картку відмови у прийнятті митої декларації №UА205140/2023/006021.

У графі № 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості Волинська митниця зазначає, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ТзОВ «КРОСАВТО» не може бути визнано за основним методом адже подані документи містять ряд розбіжностей. Однак з такими твердженнями митного органу позивач категорично не погоджується, вважає, що відповідачем не враховано належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправне рішення про коригування митної вартості товарів.

Зазначає, що у розділі №3 укладеного між сторонами контракту №3003-23/FL вказано, що покупець оплачує вартість товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок продавця. Перерахунок валюти проводиться за курсом НБУ на день оплати за товар згідно з контрактом. Покупець має оплатити поставлений товар в євро, доларах або фунтах стерлінгах, якщо валюта платежу відрізняється від валюти інвойсу/митної декларації, то перерахунок здійснюється по курсу НБУ на день оплати. За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок продавця; оплата за фактом після отримання товару банківським переказом на рахунок продавця; оплата товару на виплати. За загальним правилом оплата товару здійснюється не раніше закінчення дії строку цього контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від продавця. Положення Контракту не містять прямого обов`язку у рахунках-фактурах вказувати умови оплати за товар. Сторонами погоджено способи оплати за товар, тому в подальшому обрання одного із способів оплати вважається дотримання умов контракту та належне виконання зобов`язання по сплаті за товар.

Рахунок-фактура №200 датований 15.07.2023, оплата за товар проведена 07.08.2023. На вимогу митного органу такий платіжний документ було долучено, про це навіть вказується в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, у графі №33. Тобто позивач дотримуючись умов контракту виконав зобов`язання по оплаті за ввезений товар належним чином. Крім того, платіжний документ №62 від 07.08.2023 у графі №70 «Призначення платежу» містить посилання і на укладений між сторонами контракт, і власне на сам рахунок-фактуру №200 від 15.07.2023 з приміткою «Prepayment» оскільки фактично товар в`їхав на митну територію України 08.08.2023. Загальна вартість товару становить 15000 фунтів стерлінгів. Усі числові показники у товаросупровідних документах кореспондуються та узгоджуються між собою.

Також у рішенні про коригування митної вартості товарів представник Волинської митниці звертає увагу, що додатково наданий документ «Висновок експерта» містить посилання на інтернет сайти, без конкретного зазначення сторінки сайту, що не дає можливості здійснити перевірку вартості товару.

Представник позивача зауважує, що в розумінні норм митного законодавства, висновки експертів беруться до уваги виключно у випадку якщо документи, що підтверджують митну вартість товару за методом обраним декларантом містять невідповідності та розбіжності. Митну вартість ввезеного в адресу ТзОВ «КРОСАВТО» товару було визначено за основним методом, тобто за ціною договору (рахунку-фактури), тобто ніяких невідповідностей у поданих документах не вбачається. Отже, експертний висновок носить виключно рекомендаційний характер, відомості що там зазначені ніяким чином не впливають на заявлену митну вартість товару. Адже при заповненні граф вантажно-митної декларації брокером за основу беруться відомості із рахунка-фактури, специфікації, а не з висновку експерта. Саме тому, експертний висновок надавався виключно як додаткове джерело інформації про ціноутворення аналогічних товарів. Частиною 3 статті 57 МК України передбачає, що кожен наступний метод визначення митної вартості товарів застосовується лише у разі , якщо митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього. Оскільки обраний декларантом метод «основний» не викликав жодних сумнівів, то використання інших не було необхідності, а тому наданий висновк експерта не є основним джерелом інформації про вартість ввезених в адресу ТОВ «КРОСАВТО» товарів.

Крім того, зазначає, що товар мав певні пошкодження, зокрема, сліди підтікання технічних рідин з гідравлічної системи та наявне корозійне пошкодження кузова нашарування паливно-мастильних матеріалів. Вказані недоліки впливають на вартісні показники товару. Відомості про такі пошкодження також відображені у рішення про коригування митної вартості товарів та у митній декларації у графі 31 «Опис товарів». Волинська митниця не провела порівняльного аналізу, чи у аналогічних товарів були вказані пошкодження, які могли б вплинути на їх митну вартість,

Також, як джерело коригування митним органом використано відомості з комерційного сайту, однак, відповідач залишив поза увагою такі факти, що впливають на вартість товару, як зовнішньо видимі пошкодження транспортного засобу, що зафіксовані в і в митній декларації, і в рішення про коригування митної вартості товарів. Інформація з комерційних сайтів слугує для митних органів просто як альтернативне джерело інформації, однак відомості з таких сайтів не можуть бути основними при коригуванні митної вартості товарів.

Таким чином, Волинська митниця належним чином не обґрунтувала числове значення скоригованої ним митної вартості товару. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару слід наводити пояснення щодо зроблених коригувань, та зробити порівняльний аналіз, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України за митною декларацією, що наведена представниками митниці. Кожна зовнішньоекономічна операція містить свої унікальні умови, сторони вправі впроваджувати систему знижок та дисконтів, що надає право ввозити товар на митну територію України за нижчою вартістю. Для надання будь-якому товару визначення «аналогічний» слід провести деталізацію та навести співставлення по певний категорія, зокрема, розмір ввезений креветок, якість, країна походження, наявність глазурі, чи її відсутність, тощо. Зі сторони Волинської митниці жодної перелічених вимог виконано не було.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Не вказав також митний орган в чому саме полягає неможливість перевірки заявленої митної вартості товарів. З огляду на таке, вважаємо, що Волинською митницею не в достатній мірі наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленими митними вартостями товарів, тому такі скориговані вартості не може братися судом до уваги при вирішення справи по суті. Усі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

З огляду на викладене, вважає, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023 є протиправним та підлягає скасуванню, а відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (а.с.39).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просила відмовити (а.с.42-50). В обґрунтування своєї позиції вказала, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Державної митної служби України від 30.05.2012 року №651, ст. 257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТзОВ «КРОСАВТО» подано: МД №23UA97U7 від 08.08.2023 року на:

- Товар 1: «Екскаватор-навантажувач гусеничний самохідний, з обертанням верхньої частини на 360 град. та відвалом, в комплекті із ковшем (внутрішній об`єм ковша 0,15 м.куб.) 1шт.: марки VOLVO, модель ECR50D, бувший у використанні, ідентифікаційний (заводський) номер - VCECR50DT00005488; номер двигуна (маркування) - невизначений, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2615см3, потужність - 31.2кш. Календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення 2015. кількість посадочних місць -1. кількість осей - 2; максимальна глибина копання - 3,659м; - власна маса - 5010 кг. Без радіообладнання в своєму складі. призначений для копання та навантажування (вивантажування). Наявні пошкодження: сліди підтікання технічних рідин із гідравлічної системи. Корозійне пошкодження кузова. Нашарування паливно мастильних матеріалів. Торгівельна марка VOLVO. Виробник VOLVO, FR»,

- Товар 2: «Механізми товарної позиції 8429: гідромолот BLK 680, як навісе обладнання до екскаватора, бувший у використанні, діаметр штифта 45мм, маса 150 кг. - 2шт.Торгівельна марка немає даних. Виробник немає даних, FR» та перелік документів, визначених в гр.44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме:

- Рахунок-фактура (інвойс) №200 від 15.07.2023;

- Автотранспортна накладна б/н від 15.07.2023;

- Декларація про походження товару №272 від 03.08.2023;

- Специфікація до інвойса №12 від 15.07.2023;

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №272 від 03.08.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів крім позначеного 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №3003-23/FL від 30.03.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера №01/02 від 01.02.2023;

- Фото від 08.08.2023.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості (п.4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631) ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість товарів по МД №23UA97U7 від 08.08.2023 року заявлено позивачем за основним (першим) методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.

Так під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- в п.3.2 Контракту № 3003-23/FL від 30.03.2023 за домовленістю сторін можливі 3 види оплати: попередня оплата, оплата по факту отримання товару або відтермінування платежу. Проте в інвойсі №200 від 15.07.2023 відсутня інформація про вид оплати за оцінюваний товар. В свою чергу банківський платіжний документ не подано до митного оформлення.

- в висновку про вартісні характеристики №272 від 03.08.2023 експерт надає загальні посилання інтернет сайтів без конкретної сторінки сайту, що не дає можливості здійснити перевірку вартості.

Таким чином, у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, у відповідності до вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- декларацію країни відправлення,

- банківський платіжний документ,

- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларант надав додаткові документи, а саме платіжний документ №62 від 07.08.2023. Однак декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили митну вартість, про що повідомив листом № 01-09/2023 від 09.08.2023.

Таким чином, декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості, тому митну вартість товару 1 та 2 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».

Волинська митниця володіє ціновою інформацією згідно інтернет ресурсу (https: // www.trucksnl.com./ru/volvo-ecr50d-7475427-vd):

- товар 1 на рівні 26 900 євро з врахуванням положень статті 64. Митного кодексу України.

Також Волинська митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості товарів, митне оформлення яких здійснено: - товар 2 на рівні - 4,29 дол. США/кг за МД №UA204020/2023/26306 від 29.06.2023.

На підставі вищевикладеного вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023 є таким, що прийнято у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є обґрунтованим та законним. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Також представник відповідача заперечила щодо стягнення з Волинської митниці витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 відмовлено в задоволенні заяви Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.85).

У відповіді на відзив представник позивача не погодився із аргументами представника відповідача (а.с.88-91). Зазначає, що Волинська митниця фактично дублює графу 33 оскаржуваного рішення. Вважає, що у відзиві представником відповідача не спростовано наведені у позові доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що між ТзОВ «КРОСАВТО» та компанією FLEETCOM LTD (UNITED KINGDOM) укладено контракт № 3003-23/FL від 30.03.2023 року (а.с.24зворот-26), відповідно до предмету якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити та оплатити товар на умовах Договору на умовах CIP - Київ, Луцьк, Рівне, CPT - Луцьк, DAP - Луцьк, Рівне, Дубно, Ковель, CIF - м. Чорноморськ, Одеса. Країною відправки є Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії, країни Європейського Союзу, Норвегія, Швейцарія, США, Канада, Китай, ОАЕ. За умовами Контракту покупець оплачує вартість товару шляхом переказу коштів на банківський рахунок Продавця на умовах: передоплата за товар, оплата за фактом після отримання Товару, оплата товару на виплати.).

Згідно із пунктом 2 контракту покупець має оплатити поставлений товар в євро, доларах або фунтах стерлінгах, в терміни визначені продавцем, в безготівковій формі на банківський рахунок продавця згідно виставленого рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 3 контракту покупець оплачує вартість Товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок Продавця. Перерахунок валюти проводиться за курсом НБУ на день оплати за товар згідно з Контрактом. Покупець має оплатити поставлений товар в Євро, доларах або фунтах стерлінгах, якщо валюта платежу відрізняється від валюти інвойсу/митної декларації, то перерахунок здійснюється по курсу НБУ на день оплати. За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок Продавця; оплата за фактом після отримання Товару банківським переказом на рахунок Продавця; оплата товару на виплати. За загальним правилом Оплата Товару здійснюється не раніше закінчення дії строку цього контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від Продавця.

На виконання умов договору, 15.07.2023 компанія FLEETCOM LTD виставила позивачу рахунок-фактуру (інвойс) №200, згідно з яким вартість товару VOLVO, модель - ECR50D, бувший у користуванні (ідентифікаційний номер - VCECR50DT00005488, 2015 року виготовлення, без радіообладнання, призначений для вивантаження); 1.2. Гідромолот BLK680, як навісне обладнання до екскаватора, бувший у користуванні, діаметр штифта 45мм. Масою 150 кг.» , становить 15 000,00 GBP (а.с.19).

08.08.2023 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта, ТзОВ «МІ-7», подав до Волинської митниці митну декларацію № 23UA97U7, в якій було зазначено ціну товару в сумі 15 000,00 GBP на:

- товар 1: «Екскаватор-навантажувач гусеничний самохідний, з обертанням верхньої частини на 360 град. та відвалом, в комплекті із ковшем (внутрішній об`єм ковша 0,15 м.куб.) 1шт.: марки VOLVO, модель ECR50D, бувший у використанні, ідентифікаційний (заводський) номер - VCECR50DT00005488; номер двигуна (маркування) - невизначений, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2615см3, потужність - 31.2кш. Календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення 2015. кількість посадочних місць -1. кількість осей - 2; максимальна глибина копання - 3,659м; - власна маса - 5010 кг. Без радіообладнання в своєму складі. призначений для копання та навантажування (вивантажування). Наявні пошкодження: сліди підтікання технічних рідин із гідравлічної системи. Корозійне пошкодження кузова. Нашарування паливно-мастильних матеріалів. Торгівельна марка VOLVO. Виробник VOLVO, FR»;

- товар 2: «Механізми товарної позиції 8429: гідромолот BLK 680, як навісне обладнання до екскаватора, бувший у використанні, діаметр штифта 45мм, маса 150 кг. - 2шт.» за першим методом.

До митної декларації додано, зокрема:

- Рахунок-фактура (інвойс) №200 від 15.07.2023;

- Автотранспортна накладна б/н від 15.07.2023;

- Декларація про походження товару №272 від 03.08.2023;

- Специфікація до інвойса №12 від 15.07.2023;

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №272 від 03.08.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів крім позначеного 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №3003-23/FL від 30.03.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера №01/02 від 01.02.2023;

- Фото від 08.08.2023.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: 1) в п.3.2 Контракту № 3003-23/FL від 30.03.2023 за домовленістю сторін можливі 3 види оплати: попередня оплата, оплата по факту отримання товару або відтермінування платежу. Проте в інвойсі №200 від 15.07.2023 відсутня інформація про вид оплати за оцінюваний товар. В свою чергу банківський платіжний документ не подано до митного оформлення; 2) в висновку про вартісні характеристики №272 від 03.08.2023 експерт надає загальні посилання інтернет сайтів без конкретної сторінки сайту, що не дає можливості здійснити перевірку вартості.

У зв`язку із чим декларанту було запропоновано надати наступні документи: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- декларацію країни відправлення,

- банківський платіжний документ,

- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У відповідь на повідомлення митниці декларант в листі №01-09/2023 від 09.08.2023 повідомив, що надає платіжний банківський документ №62 від 07.08.2023, а також зазначив що інші документи, які зазначені в частині третій статті 53 МК України надаватися не будуть (а.с.69зворот-70).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023 (а.с.14).

Як зазначено у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності (ті, про які було вказано у повідомленні декларанту про надання додаткових документів). У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України та неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 України) та методу 2г (стаття 63 України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: - товар 1 на рівні 26 900 євро та товар 2 на рівні - 4,29 дол. США/кг за МД №UA204020/2023/26306 від 29.06.2023.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від №UA205140/2023/006021 (а.с.15).

На підставі МД №23UA42U8 від 09.08.2023 товар випущено у вільний обіг (а.с.17-18).

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000548/2, позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

За приписами частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, якщо не доведено інше.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме, зовнішньоекономічні контракти з додатками, рахунки-фактури (інвойс), договір про організацію міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, рахунки на оплату (транспортні послуги), міжнародні товарно-транспортні накладні та інші.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, суд зауважує, що у розділі №3 «умови оплати» укладеного між сторонами Контракту №3003-23/FL вказано, що покупець оплачує вартість товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок продавця. Перерахунок валюти проводиться за курсом НБУ на день оплати за товар згідно з Контрактом. Покупець має оплатити поставлений товар в Євро, доларах або фунтах стерлінгах, якщо валюта платежу відрізняється від валюти інвойсу/митної декларації, то перерахунок здійснюється по курсу НБУ на день оплати. За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок продавця; оплата за фактом після отримання товару банківським переказом на рахунок продавця; оплата товару на виплати. За загальним правилом оплата товару здійснюється не раніше закінчення дії строку цього контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від продавця. Положення контракту не містять прямого обов`язку у рахунках-фактурах вказувати умови оплати за товар. Сторонами погоджено способи оплати за товар, тому в подальшому обрання одного із способів оплати вважається дотримання умов Контракту та належне виконання зобов`язання по сплаті за товар.

Як слідує рахунок-фактура №200 датований 15.07.2023 у, оплата за товар проведена 07.08.2023. На вимогу митного органу такий платіжний документ було долучено, про це навіть вказується в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, у графі №33. Тобто ТзОВ «КРОСАВТО» дотримуючись умов контракту виконав зобов`язання по оплаті за ввезений товар належним чином. Крім того, платіжний документ №62 від 07.08.2023 у графі №70 «Призначення платежу» містить посилання як і на укладений між сторонами контракт, так і на рахунок-фактуру №200 від 15.07.2023 з приміткою «Prepayment» оскільки фактично товар в`їхав на митну територію України 08.08.2023.

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 15000,00 GBP, яка в повному обсязі сплачена позивачем, як це передбачено у інвойсі.

Суд зазначає, що ціна товару в рахунку-фактури (інвойсу) №200 від 15.07.2023 (15000,00 GBP) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA97U7 від 08.08.2023 (графа 22).

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд також враховує, що обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваних рішеннях про проведення таких консультацій, відповідачем не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за комплекти/за штуку), тоді як митний орган у спірних рішеннях визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, відтак позов про визнання протиправним та скасування вказаного рішення підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2684,00 грн, що сплачений платіжною інструкцією в національній валюті від 10.08.2023 № 166 (а.с.36).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правничої допомоги від 09.08.2023, рахунок-фактури №446 від 11.08.2023, акту приймання-передачі наданих послуг №446, попередній орієнтовний розрахунок від 11.08.2023 №11/08-01; платіжну інструкцію в національній валюті №167 від 11.08.2023 про сплату адвокату АБ «Крючкова» кошти в загальній сумі 4000,00 грн на оплату правової допомоги, згідно рахунку №446 від 11.08.2023 (а.с.30-34, 93.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При цьому, суд зазначає, що надання правничої інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення, складання стратегії, пошук інформації в мережі інтернет включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 134, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Дубнівська, будинок 22Б, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000548/2 від 09.08.2023.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок) та витрати на професійну правову допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський