Справа № 200/3009/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року справа №200/3009/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Лихачова Романа Борисовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/3009/23 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність про відмову у виплаті додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 9 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168);

- зобов`язати нарахувати і виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн, за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 9 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів Постанови № 168.

На обґрунтування позову представник позивача зазначав, що в період з 09.03.2022 по 31.12.2022 позивач безпосередньо приймав участь в бойових діях, однак йому виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн, замість 100 000 грн, яка передбачена Постановою № 168. Вважав виплату додаткової винагороди у меншому розмірі протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання вимог ухвали місцевого суду відповідачем докази по справі не надано, про причини не надання витребуваних доказів суд не повідомлено.

Враховуючи, що ухвалу про відкриття провадження та зобов`язання подати докази відповідачем було отримано заздалегідь та зазначений суб`єкт мав достатньо часу для їх виконання або повідомлення суду про причин неможливості виконати таку ухвалу, проте відповідних дій не вчинив, а також приймаючи до уваги важливість витребуваних доказів та їх значення для вирішення даної справи, суд першої інстанції неправомірно не наклав штраф на Військову частину за неповідомлення суду про неможливість подати докази, або неподання таких доказів без поважних причин.

Факт безпосередньої участі у бойових діях підтверджується Наказом Командувача об`єднаних Сил №45/дск від 09.03.2022, яким наказано вважати такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угрупування об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та підпорядковуються командувачу угрупування об`єднаних сил.

На підставі наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022, ОСОБА_3 приймав безпосередню участь у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі угрупування об`єднаних сил з 13 червня 2022 року по грудень 2022 року.

При цьому, підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 стало: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912, лист начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх. №63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Наголошує, що зазначений наказ підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях, а відповідно позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Звертає увагу, що позивач дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, відповідач не може порушувати права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

У поясненнях з приводу заявленого представником позивача клопотання про витребування доказів, про що було зазначено в ухвалі апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, відповідач зазначає про відсутність законних підстав для надання витребуваних документів, посилаючись на Закон України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», Інструкцію з діловодства Збройних Сил України № 124.

Також наголошує на правомірності своїх дій та на відсутності у позивача права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн за спірний період.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 02.01.2020.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2016 № 226 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 1 серпня 2016 року №226-РС на посаду механіка експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 6 серпня 2016 року зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення вважати таким, що з 06.08.2016 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Позивач надав до суду довідку ВЧ НОМЕР_1 № 350/172/247/65/96/пс від 26.02.2023 в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 з 07.08.2016 в м. Краматорськ, Донецької області.

Також у довідці ВЧ НОМЕР_1 № 350/172/247/65/95/пс від 26.02.2023 зазначено, що позивач в окремі періоди з 01.05.2018 по 23.02.2022 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та період здійснення зазначених заходів.

З витягу з розрахунково платіжної відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення та детальний розрахунок нарахованої та виплаченої додаткової винагороди на підставі Постанови № 168 з 01.03.2022 до 31.12.2022 старшого солдата ОСОБА_1 установлено, що позивачу нарахована винагорода згідно Постанови № 168, а саме: у березні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у квітні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у травні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у червні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у липні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у серпні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у вересні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у жовтні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у листопаді 2022 року в розмірі 30 000 грн; у грудні 2022 року в розмірі 30 000 грн.

Нарахування позивачу додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень відповідно до Постанови 2 № 168 підтверджується копіями відповідних наказів командира Військової частини НОМЕР_4 від 05.01.2023 № 3ад, від 02.12.2022 № 143ад, від 15.03.2022 № 38ад, від 23.03.2022 № 41ад, від 02.04.2022 № 45ад, від 01.05.2022 № 60ад, від 01.06.2023 № 73ад, від 03.07.2022 № 84ад, від 01.11.2022 № 130ад, від 02.10.2022 № 121ад, від 02.08.2022 № 93ад, від 02.09.2022 № 107ад.

Позивач надав до суду довідку про доходи № 77/60 від 08.03.2023, яка видана ВЧ НОМЕР_1 та в якій зазначено, що позивач справді проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом і за період з березня 2022 року по грудень 2022 року йому нараховані інші нарахування, у тому числі у натуральній формі, а саме: у березні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у квітні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у травні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у червні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у липні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у серпні 2022 року в розмірі 44 161,50 грн; у вересні 2022 року в розмірі 30 000 грн; у жовтні 2022 року в розмірі 30000 грн; у листопаді 2022 року в розмірі 30 000 грн; у грудні 2022 року в розмірі 30600 грн.

Відповідач надав до суду довідку № 350/172/247/65/381/пс від 27.07.2023, в якої зазначено, що за період з 24.02.2022 по 27.07.2023 записи відносно старшого солдата ОСОБА_1 до журналу бойових дій не вносились. Рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь старшого солдата ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань не надавались, у зв`язку з тим що старший солдат ОСОБА_1 не брав участь у бойових діях.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Ухвалою місцевого суду про відкриття провадження у справі відповідача було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати: довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по грудень 2022 року (помісячно із зазначенням складових); табель обліку робочого часу щодо ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по грудень 2022 року (або відповідну довідку); наказів командирів (начальників) щодо виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , а також відомості щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди Військовій частині НОМЕР_1 ; відомості про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або щодо забезпечення ОСОБА_1 здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Військову частину НОМЕР_6 у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати до Донецького окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії: - документальне підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів у період з 09.03.2022 по грудень 2022 року, а саме: - інформацію стосовно участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; - належним чином засвідчені копії наказів (витягів з наказів) Командувача оперативно-стратегічного угруповання війська « ІНФОРМАЦІЯ_1 » або інших військових частин, угруповань підпорядкованих вам, усіх документів, врахованих під час їх прийняття, в тому числі, але не виключно, матеріалів службових перевірок, табелів термінових донесень, тощо, які складались відносно ОСОБА_1 ; - належним чином засвідчену копію Витягу з наказу Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022; - належним чином засвідчену копію Витягу з наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022; - належним чином завірені копії всіх бойових наказів (бойових розпоряджень) чи витяги з них, які складались відносно ОСОБА_1 ; - належним чином завірені копії журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) відносно ОСОБА_1 ; - належним чином завірені копії рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно-підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань; - належним чином засвідчену копію бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912; - належним чином засвідчену копію листа начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх. №63/ОСУВ/дск від 13.06.2022; - належним чином завірені копії наказу Командувача угрупування об`єднаних сил №1- ОД/дск 05.03.2022 з 05:00 05.03.2022. Указані відомості можуть бути подані шляхи надання витягів щодо ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням змісту заяв сторін по суті справи судом встановлено, що у червні 2022 року позивач був направлений до складу оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де проходив службу по грудень 2022 року.

Зі змісту заяв сторін по суті справи також вбачається, що між ними відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення цього спору є різне тлумачення сторонами підстав нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 1 Постанови № 168, у редакції Постанови КМУ № 350 від 22.03.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168, у редакції Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також п. 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Слід звернути увагу на те, що подальші зміни, внесені Постановою КМУ від 8 жовтня 2022 року № 1146, не змінили правове регулювання спірних в цій справі правовідносин.

Отже, виплата спірної додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах проведення воєнних (бойових) дій в період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від часу участі в таких діях та заходах.

Саме лише проходження позивачем військової служби на території Донецької області не є підставою для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

За періоди з лютого 2022 року по грудень 2022 року позивачем не надано жодних доказів його безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах проведення воєнних (бойових) дій в період здійснення зазначених заходів у розумінні Постанови № 168.

Натомість, відповідач надав довідку № 350/172/247/65/381/пс від 27.07.2023, відповідно до якої за спірний період записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносились, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь старшого солдата ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань не надавались, у зв`язку з тим що старший солдат ОСОБА_1 не брав участь у бойових діях.

Водночас за вказаний період йому виплачена додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б слугували підставою для виплати позивачу з березня 2022 року по грудень 2022 року збільшеної до 100 000 грн грошової допомоги (такі як бойові накази, журнали бойових дій, рапорт командира підрозділу та довідка командира військової частини за формою, додатку № 1 до цього Окремого доручення).

Слід зауважити, що відповідно до довідки від 27.07.2023, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 , у період з 24.02.2022 по 27.07.2023 записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносились. Рапорти (донесення) командиру підрозділу про ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні спеціальних завдань не надавались.

Крім того, представником позивача у своїй позовній заяві не зазначено конкретних періодів та фактів, які б свідчили про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях.

Також не наведено аргументів і не надано доказів того, що відповідачем неправильно розраховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі за вказаний період, зокрема щодо її визначення пропорційно часу участі позивача у відповідних діях та заходах.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія судів погоджується з судом першої інстанції, що у цій справі не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, отже відсутня обов`язкова умова виникнення у позивача права на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на виконання позивачем бойових наказів в спірний період, оскільки одна лише ця обставина не є достатньою для виникнення у нього легітимного очікування отримання додаткової винагороди. Законодавством встановлені вимоги щодо документального підтвердження додержання вказаних умов, дотримання яких у даному випадку судом не встановлено.

В апеляційній скарзі представник зауважує, що наказом Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №4/дск від 13.06.2022 залучити до сил і засобів оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань: військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 з 11.06.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 стало: підставою для видачі наказу №4/дск від 13.06.2022 у стало: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 09.06.2020 №3912, лист начальника СКП ЗН А та ППО з БУ від 12.06.2022 №350/173/79 дск/скп (вх.№63/ОСУВ/дск від 13.06.2022).

Отже, всі ці документи прийняті до 13.06.2022, тобто, не можуть свідчити про безпосередню участь позивача в бойових діях та відповідних заходах в період після цього.

Колегія суддів зазначає, що такий наказ не є доказами безпосередньої участі позивача в бойових діях та відповідних заходах, оскільки відповідно до телеграми від 25.03.2022 № 248/1298 та Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 безпосередня участь у бойових діях та заходах підтверджується сукупністю документів: бойовим наказом (бойовим розпорядженням), журналом бойових дій (вахтовим журналом), або журналом ведення оперативної обстановки, або бойовим донесенням, або постовою відомістю, рапортом (донесенням) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Щодо доводів апелянта враховуючи, що суд першої інстанції неправомірно не наклав штраф за ненадання відповідачем витребуваних документів, які мають важливе значення для вирішення справи, апеляційний суд вважає, що такі доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем та його представником не наведено аргументів і не надано доказів того, що відповідачем не правильно розраховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі за вказаний період, зокрема щодо її визначення пропорційно часу участі позивача у відповідних діях та заходах.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі викладеного суд не приймає доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок доказування факту прийняття нею участі у бойових діях або безпосередньої особистої участі у заходах оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії та не витребував у відповідача докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Лихачова Романа Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/3009/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 28 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук