Справа № 701/981/23
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №701/981/23
Провадження №2-а/701/18/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП СПД №1 Уманського РУП ГУНП у Черкаської області Кравчука Григорія Івановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

05.10.2023 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла справа за даним адміністративним позовом.

На підставу своїх вимог позивач спирається на те, що 3 жовтня 2023 року о 15:40 год., поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області Кравчуком Григорієм Івановичем винесена постанова серії БАБ №177142 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.3.В ПДР України.

В обгрунтування позовних вимог позивачем заначено, що 3 жовтня 2023 року о 15 годині 40 хвилин позивач керував авто, марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи пристебнутим ременями (пасками) безпеки по вул. Зої Космедем`янської, 37, у селі Поминик Уманського району Черкаської області у бік с. Подібна. Саме на даному перехресті дороги Т2406 та вул. Зої Космедем`янської був зупинений поліцейським СРПП СПД №1 ВП№1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області, капралом поліції Кравчуком Григорієм Івановичем. Після зупинки його автомобіля підійшов працівник поліції у форменному одязі без нагрудної бодікамери, тобто без жодної відео фіксації. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» позивач попросив поліцейських пояснити причину зупинки. ОСОБА_2 відповів, що причиною його зупинки стало те, що він не був пристебнутим пасками безпеки, що є порушенням п. 2.3.В Правил дорожнього руху. На що позивач відповів йому, він керував транспортним засобом із пристебнутим ременем безпеки, і лише після того як був зупинений працівниками поліції відстебнув ремінь безпеки, тому що діставав водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ з бардачка салону ТЗ. У транспортному засобі в якому він рухався були затоновані бічні передні та задні вікна, позивач наголошував йому неодноразово, що він не міг побачити чи пристебнутий він паском безпеки, в русі. Згодом позивач попросив поліцейського надати для ознайомлення службове посвідчення відповідно до вимог ч. З ст. 18 закону України «Про Національну поліцію», на що поліцейський ОСОБА_2 відмовив та сказав, щоб він негайно надав своє водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що позивач повідомив поліцейського, що він порушує відразу декілька статей Закону України «Про Національну поліцію». Після чого він отримав відповідь, що буде складатися відносно позивача постанова. Затребувані документи, водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, для ознайомлення відповідачу були позивачем надані. Його прохання про надання доказів, що підтвердтверджують ним правопорушення так і не було задоволено. У подальшому щодо позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №177142. Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №177142 від 3 жовтня 2023 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Жодні факти викладені у постанові не відповідають дійсності, не фіксують факту порушення позивачем п.2.3.в ПДР України, обставин за яких йому інспектором поліції виписано постанову серія БАБ №177142 від 3 жовтня 2023 року. Крім того, відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Згідно статтею 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено рядок її оскарження, та поліцейський не роз`яснював йому строки та порядок оскарження. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП, у з`язку з чим позивач змушений звернутись з даною позовною заявою до суду.

Позивач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та не визнає позовні вимоги.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

3 жовтня 2023 року о 15:40 год., поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області Кравчуком Григорієм Івановичем винесена постанова серії БАБ №177142 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.3.В ПДР України (а.с.8).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач заперечує факт вчинення ним даного правопорушення, оскільки зазначає, що під час руху він був пристебнутий паском безпеки і відстебнувся вже після зупинки з метою дістати документи з бардачка автомобіля. Також позивач зазначає, що працівником поліції не було застосовано відеофіксації правопорушення, томупПозивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №177142 від 3 жовтня 2023 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимим доказами вчинення правопорушення.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015усправі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії, розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративні правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з частиною 2 статтею 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які б не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Постанова розкриває лише суть вчинених дій та заходи реагування щодо них, проте аж ніяк не слугує доказом в адміністративній справі, оскільки приймається на підставі узагальнення та оцінки суб`єктом владних повноваження усіх доказів в адміністративній справі, що свідчать про наявність чи відсутність у діях особи ознак адміністративного правопорушення. Вказані висновки Верховного суду України викладені у постанові від 26 квітня 2018 року справа №338/1/17. Жодні факти викладені у постанові не відповідають дійсності, не фіксують факту порушення позивачем п. 2.3.в ПДР України, обставин за яких йому інспектором поліції виписано постанову серія БАБ №177142 від 3 жовтня 2023 року.

Крім того, відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно статтею 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 3) безсторонньо (неупереджено); 4) добросовісно; 5) розсудливо; 6) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 7) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем, не застосовано як відеофіксацію правопорушення та процедуру розгляду справи на місці з винесенням відповідної постанови, так і не залучено свідків до відповідних дій, що є порушенням вимог законодавства, тобто відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Для даної категорії справ судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (536 грн.80 коп.), що підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, яка зазначила, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене сума судового збору підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області, оскільки відповідач є службовою особою структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 222, 245, 252, 254, 256, 268, 276, 283, 287, 288, 289, 291, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП СПД №1 Уманського РУП ГУНП у Черкаської області Кравчука Григорія Івановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №177142 від 03.10.2023 року поліцейського СРПП СПД№1 ВП№1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області, капрала поліції Кравчука Григорія Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Черкаській області , , ( м. Черкаси, вул.. Смілянська 57 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Копію рішення негайно надіслати сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І.Д.Калієвський