Справа № 620/15212/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/15212/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Л.О. Житняк, перевіривши матеріали позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення від 20.07.2022 №2778/24-10-08 щодо нарахування позивачу штрафу у розмірі 6618,21 грн та пені у розмірі 25298,89 грн за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Суд ухвалою від 07.11.2023 позовну заяву залишив без руху, надавши позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання доказів сплати судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду від 07.11.2023 представником позивача подано докази сплати судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтоване тим, що позивач не могла отримувати поштову кореспонденцію за адресою реєстрації, оскільки перебувала у шлюбі та проживала однією сім`єю з чоловіком - ОСОБА_2 у його квартирі за адресою АДРЕСА_2 , в якій проживає і на даний момент. Наголошує, що як вбачається з копій конверту, які надав відповідач на адвокатський запит, направлені податкові вимоги та рішення повертались майже одразу (протягом 10 днів з моменту відправлення). Зважаючи на те, що позивач тривалий час проживає за іншою адресою, в іншому районі міста, вона об`єктивно не могла вчасно отримати рекомендованого листа.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 (справа №360/4485/19) наголосив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Приц ьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі "Пономарьов проти України"

від 03.04.2008).

При цьому, варто звернути увагу, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Враховуючи наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини, та приймаючи до уваги, що позивач за адресою, на яку направлялися листи не проживала, а лист з оскаржуваним рішенням зберігався на відділенні зв`язку досить короткий час, з метою недопущення обмеження права позивача на доступ до суду, суд визнає поважними причинами пропуску строку звернення та вважає за можливе поновити строк звернення до суду.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що зазначений спір виник із публічно-правових відносин та згідно з вимогами ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ) належить до компетенції адміністративних судів. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, її подано з дотриманням правил підсудності і вона відповідає вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 КАСУ. В той же час, враховуючи предмет і підстави позову, а також положення ст.262 КАСУ, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Керуючись ст. ст. 12, 160-162, 171, 248, 257, 260-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

1. Поновити строк звернення до суду.

2. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі.

3. Справа буде розглядатись суддею Житняк Л.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

4. Відповідно до ст.261 КАСУ, встановити відповідачу для подання відзиву на позов, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими ст.162 КАСУ, або заяви про визнання позову 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

5. Роз`яснити відповідачу, що згідно зі ст.79 КАСУ він повинен подати суду докази разом із поданням відзиву на позов, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. В разі, якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відзив або заява про визнання позову мають бути подані відповідачем до суду за адресою: вул. Київська 23, м. Чернігів, 14000.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.

6. Роз`яснити позивачу, що він може подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву на позов.

7. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.5 ст.262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАСУ).

8. У відповідності п.12 ч.9 ст.171 КАСУ повідомити відповідача, що в суді наявні матеріали, які підлягають врученню, як стороні, отримати які можна лише безпосередньо у суді.

9. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.cn.court.gov.ua/sud2570/.

10. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Житняк