Справа № 461/8004/23
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8004/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судових засідань Пахолко Д.О.,

представника позивача Пасічника А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить постанову у справі про порушення митних правил №0924/20900/23 від 12.09.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості товарів, тобто у розмірі 37313,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 37313,46 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач зазначає, що він є водієм автобуса, який перевозить людей та передачі через кордон України. Громадяни України, що проживають у Великій Британії за власні кошти придбали дрон «МАVІС 3Е» та військовий шолом для потреби військового в/ч НОМЕР_1 командира взводу головного сержанта ОСОБА_2 . Вказані речі як волонтерську допомогу передали водієм автобуса ОСОБА_1 на територію України. 12.09.2023 ОСОБА_1 здійснив переміщення через державний кордон України військового шолома та дрона «МАУІС ЗЕ» на волонтерських засадах, безоплатно для військового в/ч НОМЕР_1 командира взводу головного сержанта ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними доказами, а відтак, свідчить про відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України. 22.09.2023 представник позивача намагався подати позов через систему Електронний суд, однак така не працювала, що підтверджується скріншотом. З метою вчасного звернення до суду адміністративний позов був надісланий до Галицького районного суду м. Львова електронною поштою 22.09.2023. Зважаючи на те, що позов не був поданий вчасно з об`єктивних причин, та те, що пропущений строк є незначним, просить поновити строк на звернення до суду та задовольнити позов.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі.

24.10.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки такі є безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що 18 липня 2023 року о 10:05 год. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому в якості водія слідував ОСОБА_1 . Перед початком митного контролю, водію ОСОБА_1 та пасажирам було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Пасажири транспортного засобу письмово заявили про наявність в них лише особистих речей. Водій транспортного засобу заявив письмово про наявність в нього тільки особистих речей. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 295», за результатами митного огляду вказаного транспортного засобу, транспортному засобі було виявлено не задекларований товар, а саме: Дрон "MAVIC ЗЕ" 1 шт. Про наявність виявлених під час митного огляду не задекларованих товарів ОСОБА_1 в процесі усного опитування не заявив, в митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності не вказав. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), які переміщуються громадянами через митний кордон України. Також, зазначив,що Відповідно до постанови кабінету міністрів №174 від 01.03.2022 року зі змінами «Про деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» ОСОБА_1 мав здійснити декларування дрону за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповнену особисто. ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб де зазначив що перевозить особисті речі та вживаний одяг. Інших декларацій та документів до митного оформлення громадянином ОСОБА_1 не подавалося. Таким чином, вилучений у громадянина ОСОБА_1 товар переміщувався через митний кордон України як такий, що не має статусу гуманітарної допомоги. Враховуючи наведене, вважає, що Львівською митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 липня 2023 року о 10:05 год. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому в якості водія слідував ОСОБА_1 .

Перед початком митного контролю, водію ОСОБА_1 та пасажирам було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Пасажири транспортного засобу письмово заявили про наявність в них лише особистих речей. Водій транспортного засобу заявив письмово про наявність в нього тільки особистих речей. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 295», за результатами митного огляду вказаного транспортного засобу, транспортному засобі було виявлено не задекларований товар, а саме: Дрон "MAVIC ЗЕ" 1 шт.

12.09.2023 року відносно ОСОБА_1 . Державною митною службою в особі в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича було винесено постанову № 0924/20900/23 про порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 471 Митного кодексу України, з накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 % вартості товарів, що становить 37313,46 грн.

Так, до матеріалів справи долучено заяву військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у якій останній просить посприяти в отриманні ним для потреб захисту територіальної цілісності України дрон Мавік 3 Е, який був йому переданий з Лондона його сестрою. До вказаної заяви долучено копію посвідчення військовослужбовця та копію паспорта громадянина України / а. с. 8-9, 12-14/.

Факт перевезення ОСОБА_1 саме гуманітарного вантажу для потреб оборони Збройних Сил України підтверджується також клопотанням голови ГО «Волонтери Бучаччини» Андрія Бучинського /а. с. 11/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 471 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (як і передбачено ст. 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та;її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд, виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

За конкретних обставин, у особи, яка притягується до відповідальності, не встановлено умислу щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), які переміщуються громадянами через митний кордон України

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що Дрон "MAVIC ЗЕ" 1 шт. ввозився на митну територію України не з метою особистого користування, а для допомоги Збройним Силам України в якості гуманітарної допомоги.

Таким чином, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення, на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За правилами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд, виходячи із загальних засад законності, презумпції невинуватості, дійшов висновку, що під час розгляду даної справи судом не здобуто та не надано суду сторонами достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованими, позов слід задовольнити, скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби України від 12.09.2023 року у справі про порушення митних правил №0924/20900/23, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а вилучений дрон слід передати військовій частині НОМЕР_1 .

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач стверджує, що його представник намагався подати до суду позов через систему Електронний суд, однак така не працювала, що підтверджується скріншотом. З метою вчасного звернення до суду адміністративний позов був надісланий до Галицького районного суду м. Львова електронною поштою 22.09.2023.

Тому, суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби України

Керуючись ст.ст. 251, 288 КУпАП, ст.ст.467, 471, 487, 491, 498 МК України ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 у строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Постанову в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича №0924/20900/23 від 12.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.2 ст.471 МК України - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.2 ст.471 МК України закрити.

Вилучений, згідно з протоколом про порушення митних правил №0924/20900/23 від 18.07.2023 року, дрон "MAVIC ЗЕ" 1 шт. передати військовій частині НОМЕР_1

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 536,80 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29.11.2023 року.

Суддя О.Р.Юрків.