Справа № 620/12337/23
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/12337/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , щодо не зарахування на посаду старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , яку займав сержант ОСОБА_1 до зарахування в розпорядження, після прибуття зі шпиталю, в період з 20.09.2022 по 14.06.2023; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату всіх належних видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20.09.2022 по 14.06.2023, з урахуванням розміру грошового забезпечення за посадою старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України та деяким іншим особам» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за посадою старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ НОМЕР_2 , з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині не зарахування позивача на посаду після повернення з лікування.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що позивач 20.09.2022 прибув після лікування для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , та з 26.09.2022 він знову убув на лікування до Полтавського військового шпиталю, де перебував до 03.10.2022. Вказує, що позивач після прибуття з лікування до військової частини НОМЕР_1 рапорту щодо призначення його на одну із запропонованих йому вакантних посад не подав, чим не надав згоди щодо призначення його на посаду. Зазначає, що позивач зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , відповідно його службове становище після прибуття з лікування визначається командиром військової частини НОМЕР_3 .

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що жодним актом законодавства не передбачено військовослужбовцю, призваному на військову службу за мобілізацією, надавати згоду щодо призначення його на посаду та подавати рапорти з цього приводу. Вказує, що відповідач не надав та не може надати за їх відсутності доказів того, що ним пропонувалися позивачу вакантні посади. Також зазначає, що позивач не перебував на тривалому безперервному лікуванні (строком більше чотирьох місяців), у всіх наданих суду відповідачем витягах з наказів, стосовно проходження позивачем військової служби, вказано, що після прибуття до визначених місць постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , позивачу необхідно приступити до виконання службових обов`язків.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 згідно витягу з наказу начальника Новгород-Сіверського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.04.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією, зарахований до списків особового складу Збройних Сил України та призначений старшим стрільцем 3 відділення 3 взводу роти охорони 2 відділу Новгород-Сіверського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області (а.с. 12).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 № 119 позивача було зараховано з 17.05.2022 до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, з 17.05.2022 прийняв посаду старшого бойового медика 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2022 № 191 позивач вибув у шпиталь з 28.07.2022 (а.с. 45).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 № 204 було наказано вважати такими, які наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 09.08.2022 № 113-РС увільнені від займаної посади та зараховані у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , зокрема, ОСОБА_1 старшого бойового медика 1 мінометної батареї (а.с. 46).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 № 243 вважається таким, що прибув до місця постійної дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків зі шпиталю 19.09.2022: сержант ОСОБА_1 , у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 (а.с. 47).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2022 № 248 позивач вважається таким, що вибув з місця постійної дислокації у шпиталь з 26.09.2022 (а.с. 48).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 № 254 позивач вважається таким, що прибув до місця постійної дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків зі шпиталю 03.10.2022 (а.с. 50).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2022 № 280 позивач вважається таким, що вибув з місця постійної дислокації військової частини у відрядження з 31.10.2022 до Чернігівського військового госпіталю військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 у зв`язку із службовою необхідністю (а.с. 51).

04.11.2022 позивач прибув до постійного місця дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з Чернігівського військового госпіталю військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2022 № 325 та від 16.12.2022 № 327 позивач вибув з місця постійної дислокації військової частини до місця тимчасової дислокації військової частини з 15.12.2022, прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у складі оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Запорізькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань (а.с. 53, 54).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2022 № 337 позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у складі оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Запорізькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань у шпиталь з 26.12.2022 до Чернігівського військового госпіталю військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 (а.с. 55).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 № 5 позивач прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України 05.01.2023 з Чернігівського військового госпіталю військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 (а.с. 56).

25.02.2023 позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та 26.02.2023 прибув до постійного місця дислокації військової частини на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2023 № 56 та від 26.02.2023 № 57 відповідно (а.с. 57, 58).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 № 127 позивач вибув у щорічну основну відпустку терміном 10 календарних днів з 05.05.2023 по 15.05.2023 та вважати таким, який 15.05.2023 був госпіталізований до комунального некомерційного підприємства «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня імені І.В. Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради (а.с. 59).

01.06.2023 позивач прибув до постійного місця дислокації військової частини зі шпиталю, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 № 156 (а.с. 60).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2023 № 167 було виключено 14.06.2023 зі списків військової частини ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , увільненого від займаної посади та призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 05.06.2023 № 72-РС на посаду головного сержанта командира відділення охорони взводу охорони роти Новгород-Сіверського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області, 14.06.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби (а.с. 14).

16.06.2023 наказом начальника Новгород-Сіверського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області № 157 позивача було призначено на посаду головного сержанта командира першого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони Новгород-Сіверського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області (а.с. 15).

Також судом встановлено, що позивачу по жовтень 2022 року виплачувалось грошове забезпечення за займаною ним посадою, в подальшому здійснювалась виплата окладу за військове звання, та до січня 2023 року щомісячної винагороди в розмірі 30000,00 грн, передбаченої Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (а.с. 62, 63).

Позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не зарахування ОСОБА_1 на посаду старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 в період з 20.09.2022 по 14.06.2023, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону).

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008).

Так, згідно підпункту 15 пункту 116 Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

Згідно абзаців двадцять-двадцять чотири пункту 116 Положення №1153/2008 військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 121 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Пунктом 117 Положення №1153/2008 передбачено, що призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Пунктом 4.17 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільнення з посад і зарахування військовослужбовців у випадку, визначеному підпунктом 15 пункту 116 Положення, проводяться з дня вибуття з військової частини на лікування в розпорядження посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада офіцера, або в розпорядження керівника органу військового управління, командира з`єднання, у підпорядкуванні яких є військова частина, де проходила військову службу особа рядового, сержантського або старшинського складу.

З викладеного слідує, що після повернення військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника), з лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, такий військовослужбовець має бути призначений на відповідну посаду в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

При цьому, час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Як вже було встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 № 204 було наказано вважати позивача таким, що увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до його повернення.

Разом з тим, позивач прибув до місця постійної дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків зі шпиталю 19.09.2022.

Тобто, в даному випадку з 20.09.2022 у відповідача виник обов`язок в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці призначити позивача на відповідну посаду.

Також судом встановлено, що з 26.09.2022 по 03.10.2022 ОСОБА_1 вибував у Полтавський військовий шпиталь, з 26.12.2022 по 05.01.2023 вибував до Чернігівського військового госпіталю, а також з 31.10.2022 по 04.11.2022 у зв`язку із службовою необхідністю у відрядження до Чернігівського військового госпіталю.

Отже, у відповідності до вимог пункту 117 Положення №1153/2008 позивача необхідно було призначити на відповідну посаду до 28.11.2022 (не пізніше ніж через два місяці з дня повернення з лікування за виключенням періоду з 26.09.2022 по 03.10.2022).

Однак, з 20.09.2022 по 13.06.2023 позивача не було призначено на відповідну посаду, чим допущено відповідачем протиправну бездіяльність з 29.11.2022 по 13.06.2023.

Щодо відсутності вакантних посад для призначення позивача, то суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 112 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Пунктом 85 Положення №1153/2008 передбачено, що просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників.

Порядок формування та використання резерву, а також порядок призначення осіб офіцерського складу на посади науково-педагогічних (наукових) працівників визначаються Міністерством оборони України.

Згідно із абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

З викладеного слідує, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, відповідачем не доведено наявності поважних причин для не призначення позивача на відповідну посаду протягом тривалого часу, чим порушено вимоги Пункту 117 Положення №1153/2008.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на зарахування позивача у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , оскільки як встановлено з наданих відповідачем наказів, призначення позивача на посаду, вибуття та прибуття позивача до військової частини здійснювалось саме на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 на відповідну посаду військової служби в період з 29.11.2022 по 13.06.2023.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування позивача саме на посаду старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , яку займав сержант ОСОБА_1 до зарахування в розпорядження, то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження щодо призначення військовослужбовців на відповідні посади є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією відповідних командирів (начальників).

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Тобто, визнаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 на відповідну посаду військової служби, суд не вправі вказувати конкретну посаду, на яку мав бути призначений позивач, як військовослужбовець, який перебував у розпорядженні відповідного командира (начальника), оскільки визначення конкретної посади, на яку має бути призначений військовослужбовець, в даному випадку, належить по виключної компетенції командира військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату всіх належних видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20.09.2022 по 14.06.2023, з урахуванням розміру грошового забезпечення за посадою старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України та деяким іншим особам» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за посадою старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , з урахуванням раніше виплачених сум, то суд зазначає, що такі позовні вимоги є похідними від вимоги про зарахування позивача саме на посаду старшого бойового медика 1 мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 .

Так, суд не вправі приймати рішення щодо здійснення позивачу нарахування та виплати грошового забезпечення, умовою якого є призначення позивача на конкретну посаду, яке не відбулось.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не було надано суду доказів оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2022 № 204 щодо увільнення позивача від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , а також доказів щодо оскарження бездіяльності відповідача щодо не призначення позивача на відповідну посаду до переведення в Новгород-Сіверський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області.

Відтак підстави для задоволення таких позовних вимог також відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 на відповідну посаду військової служби в період з 29.11.2022 по 13.06.2023.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.11.2023.

Суддя Наталія БАРГАМІНА