Справа № 420/26789/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні з 01.03.2021 року перерахунку ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22.02.2021, яка була видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2021 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22.02.2021, яка була видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі №492/937/15-а підтверджено право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірах, виходячи із заробітної плати померлого з урахуванням підвищення заробітної плати суддів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 до ГУПФ України в Одеській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Одеській області №1533 від 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, починаючи з 01 березня 2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, видану ТУДСА України в Одеській області.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії, проте її виплату обмежено максимальним розміром, що на переконання позивача є протиправним та таким, що порушує право малолітньої дитини.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.10.2023 року за вхід.№ЕП/41997/23 надійшов відзив на позов, в якому зазначено про повне виконання рішення суду у справі 420/16659/21, однак виплату перерахованої пенсії по втраті годувальника обмежено максимальним розміром, оскільки ч. 2 ст. 73 Закону №1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

26.10.2023 року за вхід.№36898/23 надійшла відповідь на відзив, в якій наголошується на тому, що ОСОБА_2 отримує пенсію по втраті годувальника з 22.10.2014 року, тобто до 01.01.2016 року, а тому дія положень Закону №911-VIII від 24.12.2015 р. щодо визначення максимального розміру пенсії до неї не застосовується. Вказані обставини встановлені в ухвалі від 25.02.2020 р. у справі №492/937/15-а.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 06.07.2015 року у справі №492/937/15-а, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області призначити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), (законний представник дитини ОСОБА_1 ) пенсію по втраті годувальника, починаючи з 01.04.2015 р., на підставі та у розмірах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», виходячи із заробітної плати померлого судді Крикуна Михайла Петровича, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції від 07.07.2010 р. №2453-VI зі змінами та доповненнями).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року постанову Арцизького районного суду Одеської області від 06 липня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника, починаючи з 22 жовтня 2014 року, на підставі та у розмірах, визначених ст. 37 Закону №3723-XII, виходячи із заробітної плати померлого судді ОСОБА_3 , з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до ст.129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 25.02.2020 року у справі №492/937/15-а, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 12 березня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-3153/18 від 02 листопада 2018 року, яка була видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області та надана разом з заявою за №1521 від 12 березня 2019 року без обмеження її максимального розміру; здійснити з 07 червня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-1630/19 від 07 червня 2019 року, яка була видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області та надана разом з заявою за №3090 від 07 червня 2019 року без обмеження її максимального розміру.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 року у справі №420/16659/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1533 вiд 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, починаючи з 01.03.2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 вiд 22.02.2021 року, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року залишено без змін.

02.08.2023 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 подана заява про виконання рішення у справі №420/16659/21.

Листом №24408-22501/К-02/8-1500/23 від 29.08.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області повідомило заявника, що рішення у справі №420/16659/21 виконано, перерахунок пенсії ОСОБА_2 по втраті годувальника проведено з 01.03.2021 р., який обмежено 10 розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Розмір пенсійної виплати з 01.12.2022 року встановлено на рівні 20930,00 грн.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів: солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, накопичувальна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та система недержавного пенсійного забезпечення. Основна частина населення отримує пенсію за солідарною системою, оскільки накопичувальна система, ще не функціонує в повній мірі, а недержавна система пенсійного забезпечення залишається не дуже популярною серед населення.

Солідарна система базується на виплаті пенсій і наданні соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів частини 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина 2 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо пов`язана з правом на пенсію саме померлої особи, що мала на утриманні інших непрацездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів №2453-VI від 07.07.2010 судді який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини другої статті 138 вищевказаного закону суддя який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на отримання щомісячного грошового утримання чи за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Так, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначені умови призначення пенсій або щомісячного до грошового утримання судді у відставці. Призначення та перерахунок пенсій у зв`язку з втратою годувальника вищезазначеним законом не передбачено.

Разом з тим, пунктом 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015, розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.

Згідно статей 141-142 цього Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015, яким було змінено назву статті 37 Закону України "Про державну службу" на нову назву "Пенсійне забезпечення державних службовців".

Відповідно до змісту частини 10 статті 37 Закону №3723-XII право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон №3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII) за винятком статті 37 Закону України №3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону №889 -VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону №889-VIII та Закону №2453-VI державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Пункт 13 розділу 11 Закону №889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

З 08.06.2016 у зв`язку з ухваленням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015, визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI .

Відповідно до абзацу 2 частини 1 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 зазначено, що під час розгляду справи до статті 141 Закону №2453 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII було внесено зміни, а саме: в абзаці першому частини першої, частині другій слова "на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" виключено; в абзацах другому, четвертому частини п`ятої слова "Про державну службу" виключено. Конституційний Суд України повважав, що внесення вказаних змін не впливає на суть оспорюваних положень.

Предметом розгляду Конституційного Суду України на відповідність Конституції України (конституційність) були положення частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону №2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановлення максимального розміру такого утримання, припинення його виплати суддям у відставці на період їх роботи на певних посадах та скасування права судді на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді, а також положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону №213, за якими у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону №2453.

Як встановлено, малолітня ОСОБА_2 з 22.10.2014 р. отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, судді у відставці ОСОБА_3 .

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.112022 р. у справі №420/16659/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 року ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника починаючи з 01 березня 2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області. Проте, виплату перерахованої пенсії обмежено 10 розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) ухвалив рішення 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016), яким вирішив:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII;

абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

2. Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Серед іншого, у мотивувальній частині рішення Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону №213, Закону №911 максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Здійснюючи аналіз вказаних положень на предмет їх відповідності Основному Закону України, Конституційний Суд України виходить з того, що він уже розглядав питання про недопустимість визначення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, зокрема у рішеннях від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013. У цих рішеннях Конституційний Суд України наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

Конституційний Суд України вважає, що положення першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону №213, Закону №911 щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Також у мотивувальній частині рішення вказано, що Конституційний Суд України вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року №3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон №213, Закон №911, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Таким чином, Верховна Рада України, приймаючи Закон №213, Закон №911 та вносячи ними зміни до Закону №2453, порушила частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України.

Виходячи з викладеного, суд у даній справі дійшов висновку, що дії пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром пенсії по втраті годувальника є протиправними, оскільки вчинені всупереч вказаному рішенню Конституційного Суду України, а відтак і з порушенням приписів Конституції України.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Позивачем доведено ґрунтовність пред`явлених вимог.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні з 01.03.2021 року перерахунку ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22.02.2021, яка була видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2021 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22.02.2021, яка була видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, без обмеження її максимального розміру.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, , телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька