Справа № 280/7796/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 листопада 2023 року (15:00)Справа № 280/7796/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ); Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд.7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 30.06.2023 №50 про відмову позивачу в перерахунку пенсії;

зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача всі періоди роботи відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983 з вкладишем в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 від 10.07.1992 та перерахувати з 21.03.2023 пенсію по інвалідності, призначену 12.04.2023 рішенням № 50.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21.03.2023 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності. На запит на вебпорталі відповідач-1 повідомив листом від 08.06.2023, що до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній відбиток печатки. Також повідомлено про необхідність надати уточнюючи довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів або довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства. Також не враховано до страхового стажу періоди роботи в колгоспі та запропоновано надати довідку про встановлений мінімум та вироблені трудодні. Так, на виконання вимог відповідача-1, позивач надав додаткові документи, а саме: архівні довідки на підтвердження роботи в колгоспі та реорганізацію підприємства та дооформлену належним чином (проставлення печатки) за останнім місцем роботи трудову книжку НОМЕР_2 , але рішенням відповідача 2 від 30.06.2023 №50 було відмовлено в перерахунку пенсії та не зараховані до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, оскільки титульна сторінка не завірена печаткою підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Така відмова є безпідставною та повністю суперечить вимогам законодавства (Постанові №301). З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

17.10.2023 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 45847), в якому останній зазначає, що 27.06.2023 позивач звернувся з заявою та документами для допризначення пенсії за віком в зв`язку з додатково наданими документами. Документи в порядку екстериторіальності були розглянуті ГУ ПФУ у Вінницькій області. Рішенням № 50 від 30.06.2023 відмовлено в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю права на даний вид перерахунку відповідно поданих документів. За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 26.07.1983, оскільки титульна сторінка не завірено печаткою підприємства на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Виходячи з вищезазначеного, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

31.10.2023 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 48438), в якому останній зазначає, що 27.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності - допризначення у зв`язку з додатково наданими документами згідно Закону №1058. За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 30.06.2023 № 50. а доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, оскільки титульна сторінка не завірена печаткою підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Додатково повідомляємо, що у записах про період роботи з 03.04.1989-27.03.1991 відсутня дата підстави звільнення. Для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів або довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства. Період роботи в колгоспі з 23.03.1991 по 01.07.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, потребують додаткового уточнення, оскільки трудова книжка не враховується для розрахунку пенсії та в записах про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьованих вихододнів не зазначається на підставі яких документів зроблені відповідні записи та як підставу звільнення зазначено лише заяву. Для врахування зазначених періодів роботи у колгоспі до страхового стажу, позивачу необхідно надати довідку про встановлений мінімум та вироблені трудодні та довідку про перейменування підприємства. Таким чином, відповідачем 2 прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком відповідно Закону №1058, у зв`язку з відсутністю права на даний вид перерахунку відповідно поданих документів. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.04.2023 №50 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 21.03.2023 (а.с.52).

На звернення позивача, листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 08.06.2023 №8803-9138/Н-02/8-0800/23 позивача повідомлено про те, що за матеріалами електронної пенсійної справи на підставі особисто наданої заяви від 04.05.2023 позивачу з 21.03.2023 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №1058, з урахування страхового стажу 25 років 8 місяців 1 день, в тому числі додатковий стаж складає 2 роки 1 місяць 16 днів. Стаж враховано по 31.03.2023. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, окілдьки на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки відсутній відбиток печатки. Додатково повідомлено, що у записах про період роботи з 03.04.1989-27.03.1991 відсутня дата підстави звільнення. Для зарахування необхідно надати уточнюючи довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів або довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства. Також, зазначено, що період роботи в колгоспі з 23.03.1991 по 01.07.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983, потребують додаткового уточнення, оскільки трудова книжка не враховується для розрахунку пенсії та в записах про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні не зазначається на підставі яких документів зроблені відповідні записи та підставу звільнення зазначено лише заяву. Для врахування зазначених періодів роботи у колгоспі до страхового стажу позивачу необхідно надати довідку про встановлений мінімум та вироблені трудодні та довідку про перейменування підприємства. Враховуючи вищевказане, для зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивачу рекомендуємо подати заяву та необхідні документи (долучити вищезазначені довідки) для перерахунку пенсії до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) в межах України або через особистий кабінет вебпорталу з використанням електронного цифрового підпису у розділі «заява на перерахунок» (а.с.23-24).

В подальшому, позивачем надано додаткові документи, а саме: архівні довідки на підтвердження роботи в колгоспі та реорганізацію підприємства та дооформлену належним чином (проставлення печатки) за останнім місцем роботи трудову книжку НОМЕР_2 (а.с.5-14).

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.06.2023 №50 відмовлено в перерахунку пенсії, у зв`язку із тим, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26.07.1983, оскільки титульна сторінка не завірено печаткою підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка (а.с.17).

Позивач не погодившись із таким рішення звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Положеннями частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років. Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Судом встановлено, що з 21.03.2023 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому, 17.06.2023 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії додатково надавши архівні довідки на підтвердження роботи в колгоспі та реорганізацію підприємства від 22.05.2023 №05-07/Н-985, від 25.05.2023 №05-07/Н-1022 та дооформлену належним чином (проставлення печатки) за останнім місцем роботи трудову книжку НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом, при розгляді заяви про перерахунок пенсії позивачу до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26.07.1983, оскільки титульна сторінка не завірено печаткою підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З цього приводу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що відсутність на титульній сторінці трудовій книжці позивача печатки підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Суд критично оцінює позицію відповідача 2 у даній справі та зазначає, що, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983 (не зараховані при розгляді заяви про перерахунок пенсії) має бути зараховані до страхового стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до записів трудової книжки № НОМЕР_6 від 26.07.1983 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Разом з цим, згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період з 28.03.1991 по 01.07.1998 працював у колгоспі «Росія» на посаді водія (а.с.65).

При цьому, з наданого вкладиша до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 10.06.1992 (стор. 12-13), виданого на ім`я позивача, встановлено, що у трудовій книжці міститься інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум та фактично відпрацьовані позивача дні, що у повній мірі надає можливість органам Пенсійного фонду провести обчислення та зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача.

Окрім того, довідкою Державного архіву Запорізької області від 22.05.2023 №05-07/Н-985 також підтверджується спірний період роботи позивача у колгоспі «Росія».

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 21.06.2019 у справі №727/384/17 та від 10.12.2020 у справі №195/840/17 зазначав, що відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 30.06.2023 №50 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983 з вкладишем в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 від 10.07.1992, у зв`язку із чим перерахувати пенсію по інвалідності, починаючи з 21.03.2023.

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії по інвалідності визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру здійснення перерахунку позивачу пенсії по інвалідності.

Отже, вимога позивача про зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу періодів роботи та перерахувати йому пенсію по інвалідності, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, повноваження щодо пеерахунку позивачу пенсії були делеговані відповідачу 2, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її перерахунку залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у - ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ у Вінницькій області рішення про перерахунок пенсії та матеріалів пенсійної справи, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). У зв`язку з тим, що в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій, питання щодо стягнення судового збору судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ); Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд.7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 30.06.2023 №50.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1983 з вкладишем в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 від 10.07.1992 та перерахувати пенсію по інвалідності з 21.03.2023.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.11.2023.

Суддя Ю.В. Калашник