Справа № 380/22240/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 рокусправа № 380/22240/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ), за участі третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. К. Левицького, 18 ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо підготування та направлення подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області для повернення ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше (частки у розмірі 1/2 у праві власності на об`єкт житлової нерухомості - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 060, договір купівлі-продажу квартири від 25 травня 2023 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сенів Анною Богданівною та зареєстрований в реєстрі за № 1028);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ) безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна при придбанні житла вперше (частки у розмірі 1/2 у праві власності на об`єкт житлової нерухомості - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 060, договір купівлі- продажу квартири від 25 травня 2023 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сенів Анною Богданівною та зареєстрований в реєстрі за № 1028) у розмірі 7496,65 грн (сім тисяч чотириста дев`яносто шість грн та 65 коп), сплаченого згідно з квитанцією від 24 травня 2023 року № 4М7Т-С5РН-4РК4-30ХЕ.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач сплатила 7496,65 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, хоча була звільнена від його сплати на підставі п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, однак, відповідач відмовив у задоволенні таких вимог.

Ухвалою від 25.09.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 09.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 26.09.2020 набрала чинності Постанова №866 від 23.09.2020, якою внесено зміни до Порядку №1740 від 03.11.1998. Пунктом 15-3 Порядку №1740 зі змінами передбачено, що саме на нотаріусів покладено обов`язок щодо звільнення громадян від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна. Позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки нотаріус вчинив дії, які суперечать чинному законодавству, адже громадяни, які придбавають житло вперше звільнені від сплати такого збору на підставі Закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду. Крім того, позивачем зазначено у позовній заяві, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Право власності набуте внаслідок приватизації квартири, а тому немає підстав для формування подання про повернення 1% збору, оскільки квартира, щодо якої цей збір було сплачено, придбана не вперше.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 придбала нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в частці 1/2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25.05.2023, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сенів А.Б..

При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2023 позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості) в розмірі 7496,65 грн, що підтверджується копією квитанції №4М7Т-С5РН-4РК4-30ХЕ від 24.05.2023.

Позивач 02.08.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про повернення суми помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, та ГУ ПФУ у Львівській області листом за №1300-5604-8/123253 від 24.08.2023 відмовило у задоволенні заяви про повернення сплачених коштів у зв`язку з тим, що з 26.09.2020 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій». Відповідно до підпунктів «б», «в», і «г» пункту 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна з 26.09.2020 не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше. Із долученої до заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що позивач є співвласником іншого житла, окрім придбаної квартири, а тому відсутні підстави для формування подання про повернення суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до абз.1 п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, в тому числі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, - за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

У статті 2 Закону № 400/97 зазначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок), яким врегульовано питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР.

Згідно з абз. 1 п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з абзацами першим-другим пункту 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

23 вересня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 866 Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (далі - Постанова № 866), яка набрала чинності 26 вересня 2020 року та відповідно до якої, серед іншого, доповнено Порядок № 1740, а саме пункт 15-2 підпунктом в, згідно з яким збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що із загального правила про обов`язковість сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, законодавець встановив винятки, зокрема, для громадян, які придбавають житло вперше. При цьому за змістом підпункту в пункту 15-2 Порядку № 1740 придбання особою житла вперше означає, що особа до укладення відповідного договору не має та раніше не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема, як частку в спільному майні подружжя).

У позовній заяві позивачка стверджує, що придбала житло вперше, до укладення договору купівлі-продажу квартири 23 травня 2023 року інші об`єкти житлової нерухомості нею не придбавалась, а тому в розумінні пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування вона не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (абзаци перший четвертий частини другої статті 72 КАС України).

Частиною другою статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності позивачки перебувають такі об`єкти житлової нерухомості, а саме:

- квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка була набута позивачем на праві спільної сумісної власності шляхом приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі рішення Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09.11.2004;

- квартира за адресою АДРЕСА_2 , набута на підставі договору купівлі-продажу №1028 від 25.05.2023.

З наведеного випливає, що до укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 . (25 травня 2023 року) позивачка набула право власності на частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 шляхом приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Тому з урахуванням положень пункту 15-2 Порядку № 1740 зазначена вище квартира не може вважатися вперше придбаним житлом позивачки, оскільки у 2004 році вона набула право власності на квартири в порядку приватизації.

Таким чином, в силу вимог пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 15-1 Порядку № 1740 відсутні підстави для звільнення позивачки від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за купівлю квартири АДРЕСА_5 .

Доводи позивачки про те, що квартира є її першим придбаним житлом, з огляду на що вона має право на пільгу, встановлену пунктом 9 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає безпідставним, адже законодавець не визначив як умову для не звільнення від сплати збору виключно такий спосіб придбання житла як купівля.

Так, законодавець не ототожнює поняття придбання та купівля-продаж, позаяк купівля-продаж є лише одним із способів придбання (житла), якими можуть бути також приватизація, спадкування, отримання в дар, купівля частки в спільному майні подружжя. Адже це прямо вказано у підпункті в пункту 15-2 Порядку № 1740 (в редакції Постанови № 866), який був чинним на момент укладення позивачкою договору купівлі-продажу квартири 25 травня 2023 року та сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд погоджується з доводами відповідача про те, що для осіб, які раніше набули у власність об`єкти житлової нерухомості у спосіб приватизації, спадкування, отримання в дар, купівлі частки в спільному майні подружжя, діючим законодавством пільги щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна не встановлено.

Суд враховує те, що у Законі України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» законодавець не визначив як умову для не звільнення від сплати збору виключно такий спосіб придбання житла як купівля. Цей Закон прямо визначає, що не є платниками збору, зокрема, громадяни, які придбавають житло вперше.

В той же час, Порядок № 1740, який прийнятий з метою врегулювання питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, встановлює конкретний перелік способів придбання житла (приватизація, спадкування, отримання в дар, купівля частки в спільному майні подружжя), які виключають надання особі, яка придбаває житло вже після використання будь-якого з цих способів придбання об`єкта житлової нерухомості, пільги щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачці у поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2023 року у розмірі 7496,65 грн. Відтак, правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про повернення позивачці суми такого збору відсутні.

Як зазначає позивач, у інформаційних довідках з Єдиного реєстру наявна інформація про квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , яка, на думку позивача, належить повному її однофамільцю. Суд зазначає, що вказана обставина не спростовує висновки щодо відмови у задоволенні позову, оскільки факт приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 позивачем не заперечувався та підтверджується належними і допустимими доказами, що є підставою для відмови у формуванні подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про повернення позивачці суми збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ), за участі третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. К. Левицького, 18 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна