Справа № 160/24304/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
22.09.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.10.2023):
- визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання на адвокатський запит від 08.08.2023 в інтересах ОСОБА_1 відповідної інформації і документів та зобов`язати відповідача:
направити належним чином завірені копії наказів, (виписки з наказів) про проходження військової служби ОСОБА_1 , переміщення по службі, накладення стягнень тощо, а також матеріали службових розслідувань щодо накладення стягнень та отримання поранень;
надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з додатком 6 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 зі змінами, а також один із наступних документів:
витяг (копії) бойових донесень, витяг (копії) журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки),
витяг (копії) вахтових журналів, польотних листів,
витяг (копії) матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, а також інші документи, для отримання статусу учасника бойових дій;
- надати довідку про доходи ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по теперішній час, отримані від військової частини НОМЕР_1 та довідку про нараховане і виплачене грошове забезпечення та додаткові винагороди за той же період, розшифрувати по місяцях та всіма їх складовими (вислуга років, звання, посада, оклад, надбавки, премії тощо), зазначивши причини не нарахування грошового забезпечення та додаткових винагород з 01.09.2022 по теперішній час;
- повідомити, коли до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення, надавши копії завірених аркушів з книги реєстрації вхідних документів (або іншої книги), де зареєстрований рапорт і повідомити, як він розглянутий з наданням копії відповіді;
- повідомити, хто займав посади станом на 01.09.2022 командира З стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та його заступника командира роти з політичної роботи (замполіт), зазначивши прізвище ім`я та по батькові, правильну посаду а також номери мобільних телефонів, яким вони користувались станом на зазначену дату».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , мобілізований на військову службу з 05.03.2022. Проходив службу у Новомосковському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області. Постановою ВЛК на підставі ст. 30-а, 31-а графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , 01.09.2022 написав рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Вказаний рапорт до теперішнього часу не розглянутий, з цього приводу Дніпропетровським окружним адміністративним судом розглядається позовна заява ОСОБА_1 08.08.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Михайленком Д.П. направлений адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 та надати належним чином завірені копії документів, перелічених в адвокатському запиті та відповідну інформацію. На прикінці вересня 2023 року на адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П. надійшла відповідь на адвокатський запит. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваних документів протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року було поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом та відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 16.10.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
29.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому представник зазначає про те що, позивач у позовній заяві заявляє вимогу про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо не розгляду адвокатського запиту в його інтересах від 08.08.2023р., однак сам ОСОБА_1 не є суб`єктом взаємовідносин адвоката Михайленка Д.П. та військової частини НОМЕР_1 , що виникли внаслідок направлення адвокатом адвокатського запиту. Суб`єктом цих взаємовідносин є безпосередньо адвокат Михайленко Д.П. Так, порядок вирішення спору щодо відповіді на адвокатський запит передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та КУпАП. При цьому, представник зазначає, що статтею 212-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит. Таким чином, розгляд питання якості змісту відповіді на адвокатський запит знаходиться поза юрисдикцією Дніпропетровського окружного адміністративного суду, і фізична особа ОСОБА_1 не є суб`єктом правовідносин між адвокатом та військовою частиною, а отже, є неналежним позивачем. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволені позову.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
09.08.2023 адвокат Михайленко Д.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо надання наступних документів:
- належним чином завірені копії наказів, (виписки з наказів) про проходження військової служби ОСОБА_1 , переміщення по службі, накладення стягнень тощо, а також матеріали службових розслідувань щодо накладення стягнень та отримання поранень;
- довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України", згідно з додатком 6 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення націонатьної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 зі змінами, а також один із наступних документів: витяг (копії) бойових донесень, витяг (копії) журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки);
- витяг (копії) вахтових журналів, польотних листів;
- витяг (копії) матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, а також інші документи, для отримання статусу учасника бойових дій;
- надати довідку про доходи ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по теперішній час, отримані від військової частини НОМЕР_1 та довідку про нараховане і виплачене грошове забезпечення та додаткові винагороди за той же період, розшифрувати по місяцях та всіма їх складовими (вислуга років, звання, посада, оклад, надбавки, премії тощо), зазначивши причини не нарахування грошового забезпечення та додаткових винагород з 01.09.2022 по теперішній час;
- повідомити, коли до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення, надавши копії завірених аркушів з книги реєстрації вхідних документів (або іншої книги), де зареєстрований рапорт і повідомити, як він розглянутий з наданням копії відповіді;
- повідомити, хто займав посади станом на 01.09.2022 командира З стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та його заступника командира роти з політичної роботи (замполіт), зазначивши прізвище ім`я та по батькові, правильну посаду а також номери мобільних телефонів, яким вони користувались станом на зазначену дату.
Листом від 13.09.2023 за № 3509 військова частина НОМЕР_1 повідомила, представника позивача, зокрема:
«…На підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_1 було мобілізовано до на військову службу з 05.03.2022.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 10.05.2022 № 129, Солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05 травня 2022 року № 55-РС призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу З стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3 .
Відповідно до копії висновку госпітальної ВЛК КП «Новомосковська ЦРЛ1Л» -Свідоцтво про хворобу №11 від 30,08.22, на підставі статті 81, графи II Розладу хвороб, визнаний «Непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку» (п. 13 Постанови) Відповідно до п. 14 вищезазначеної постанови ВЛК, у супроводі не нуждається.
Після завершення лікування та проходження ВЛК ОСОБА_1 до військової частини не повернувся, рапорт на звільнення з оригіналами підтвердних документів командуванню частини не подав. Військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває поза межами військової частини НОМЕР_1 та проводить час на власний розсуд. Тобто ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину.
З цього приводу у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, яким було встановлено, що ОСОБА_1 01.09.22 завершив лікування у медичному закладі 811 «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» та 03.09.2022 року повинен був повернутися до розташування частини. Для звільнення з військової служби за станом здоров`я солдат ОСОБА_1 до частини не повернувся та в період з 03.09.2022 по час закінчення службового розслідування незаконно знаходиться за межами розташування військової частини НОМЕР_1 буз законних на те підстав, проводить час на власний розсуд Такі дії солдата ОСОБА_1 сталися через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимогам статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
На підставі п. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 зараховано у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, до повернення військовослужбовця у частину, знято з усіх видів забезпечення. Копії матеріалів службового розслідування направлено до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для прийняття правового та процесуального рішення.
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2022 № 268, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону увільнити від займаних посад та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як таких, що скоїли дезертирство (копія наказу додається).
Враховуючи висновок ВЛК КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» (Свідоцтво про хворобу №11 від 30.08.22), про непридатність до військової служби ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 не заперечує проти звільнення ОСОБА_2 з військової служби за встановленою процедурою.
Що стосується інших запитуваних адвокатом Михайленко Д.П. документів, то, відповідно до вимог Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-ХII визначено, що публічною інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до законодавства, відповідно до статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може бути віднесена інформація в тому числі, що зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Відповідно до вимоги Наказу Міністерства Оборони України від 27.12.2022 №270 « Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ - 2023 зі змінами)» у розділі «Бойова готовність, оперативна, бойова підготовка та застосування військ (сил)» у статті 3.3. зазначено відомості, що становлять службову інформацію а саме про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до роти (батареї) та їм рівних включно.
Саме такі відомості містяться у витягах зазначених Вами документів (витяги із журналу бойових дій та інших, витяги з бойових розпоряджень тощо)».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненадання запитуваних документів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Положеннями статті 32 Конституції України гарантовано, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація, є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
У відповідності до частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Згідно статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» об`єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Персональні дані, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, оформленій за формою і в порядку, встановленими Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина четверта статті 13 Закону № 2939-VI).
Згідно з пунктом 6 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов`язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також, у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію, відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Згідно абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до пп.1 ч.1 ст. 20 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Частинами 1, 2 ст. 24 цього Закону встановлено, що адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Так, аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень, згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на інформацію є одним з її основних конституційних прав та передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, при цьому, вказану інформацію має право отримати адвокат цієї особи шляхом направлення адвокатського запиту до відповідних органів державної влади.
З огляду на зазначене, суд зазначає, що право особи (клієнта адвоката, якому надається правова допомога) на отримання інформації є складовою її конституційного права та не може бути обмежене органами державної влади.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Разом з тим, необхідно розуміти, що право на звернення до суду розділяється на право на позов в процесуальному та матеріальному розумінні.
Процесуальне право на позов, це право на подання позову, право на звернення до суду з вимогою за захистом, прав, свобод і інтересів, які на думку позивача порушенні суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах.
Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, процесуальний закон, визнає матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, лише за особами у яких є право вимоги, тобто саме тими, кого він безпосередньо стосується, для кого оскаржуваний акт породжує, змінює або припиняє певні правовідносини.
Виключенням з цього правила є органи та особи визначені у ст. 53 КАС України, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб прокурор, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та інші.
Учасниками правовідносин стосовно адвокатського запиту є адвокат та орган чи посадова особа, до якої був направлений адвокатський запит.
Клієнт адвоката, в інтересах якого, адвокат надсилав адвокатський запит, не є учасником правовідносин з приводу адвокатського запиту.
За таких обставин, право вимоги з приводу відмови в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, належить саме адвокату, а не його клієнту.
У цьому випадку з запитом звертався адвокат Михайленко Дмитро Павлович, у такому випадку виключено йому належить право вимоги у справі про ненадання інформації на його адвокатський запит.
Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Водночас законом передбачено відповідальність за відмову в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність . За вказане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Для притягнення винних осіб до відповідальності адвокат звертається до Ради адвокатів відповідного регіону із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченою ст. 212-3 КУпАП. За результатами розгляду такої заяви Рада адвокатів регіону складає протокол про адміністративне правопорушення та передає його до суду. Суд розглядає протокол і приймає відповідне рішення.
Отже законодавство України чітко передбачає порядок оскарження саме адвокатом дій чи бездіяльності у разі неповного надання інформації на адвокатський запит. Проте доказів, звернення адвоката в порядку ст. 212-3 КУпАП суду не надано.
Крім того, слід звернути увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень, особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Законом визначено право захисту лише особистих майнових та не майнових прав, тому суд доходить висновку, що відповідь на адвокатський запит була надана у відповідності до ст.24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та стосувалася взаємовідносин адвоката та Військової частини. Доказів, що саме ОСОБА_1 звертався до відповідача, відсутні, а тому його права ніяким чином не були порушені Військовою частиною НОМЕР_1 .
За нормами ч.1 і 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення наведених норм позивач не надав належних доказів на підтвердження його порушених прав, а всі його твердження ґрунтуються на помилковому трактуванні законодавства та є безпідставними.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що позивач, відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець