Справа № 120/16990/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 листопада 2023 р. Справа № 120/16990/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до управління забезпечення примусового виконання рішення у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 72006910 від 03.11.2023 року у сумі 10200 грн.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року у справі № 120/2623/23 визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2020, виданої Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки № ХЛ62951 від 19.01.2023 та, відповідно, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.02.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2020, виданої Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки № ХЛ62951 від 19.01.2023 року, виходячи з 90% від сум грошового забезпечення, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Надалі, на підставі виконавчого листа № 120/2623/23 від 07.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2023 року ВП № 72006910.

На виконання рішення суду від 04.05.2023 головним управлінням проведено заявнику розрахунок розміру пенсії, який станом на 01.02.2020 становить 24300,95 грн та донараховано кошти в сумі 66533,00 грн за період з 01.02.2020 по 28.02.2022, починаючи з травня 2023 року пенсія виплачується в новому розмірі.

Окрім того, відповідно до рішень суду у справі №120/135/21-а проведено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 та у справі №120/4425/21-а здійснено перерахунок за період з 01.04.2019 по 31.08.2021. Ці судові рішення включають період з 01.02.2020, який згідно рішення суду по справі № 120/2623/23 також підлягає перерахунку.

Відтак, станом на 01.02.2020 розрахунок пенсії заявника після виконання рішення суду від 04.05.2023 у справі №120/2623/23 становить 24300,95 грн та з 01.03.2022 - 24669,18 грн.

За результатами розгляду матеріалів щодо виконання рішення суду у справі № 120/2632/23 відповідачем у рамках вищезазначеного виконавчого провадження прийнято постанову про накладення штрафу від 19.07.2023 року у розмірі 5100 грн.

Окрім того вказаною постановою зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та надати відділу примусового виконання рішень документальне підтвердження щодо виконання.

Вказану постанову було оскаржено головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду.

Так, рішенням суду від 29.08.2023 року було відмовлено у задоволені адміністративного позову.

Надалі, на виконання вимог державного виконавця, головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило , що розмір пенсії позивача станом на 01.03.2022 року становить 24669,18 грн, обрахований на виконання судового рішення у справі № 120/8548/22, а з 01.03.2023 року з урахування обмеження пенсії максимальним розміром - 24669,18 грн.

Постановою від 03.11.2023 року у рамках ВП № 72006910 прийнято постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами 2-3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу вказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому, обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

При цьому, встановлення таких обставин як невиконання судового рішення, наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскаржувана постанова про накладення штрафу від 03.11.2023 року у виконавчому провадженні № 72006110 винесена з огляду на висновки головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повторне невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року у справі № 120/2623/23.

Відтак, предметом доказування в межах даної адміністративної справи є встановлення повторного факту невиконання позивачем рішення суду у вищезазначеній справі.

Суд наголошує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року в адміністративній справі № 120/2623/23, серед іншого, було зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.01.2020 року виплачувати пенсію з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Окрім того, судом враховано, що рішенням суду від 30.11.2022 року у справі № 120/8548/22, зокрема зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.03.2022 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Відтак це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до розрахунків пенсії станом на 01.03.2022 року, обрахований на виконання рішення суду від 30.11.2022 року у справі № 120/8548/22 становить 24669,18 грн.

Після виконання рішення суду від 04.05.2023 року у справі № 120/2623/23 розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2022 року склав 27703,08 грн, однак, залишений у сталому розмірі на виконання рішення суду у справі № 120/8548/22.

Суд наголошує, що з огляду на необхідність здійснення перерахунку з 01.02.2020 року мав бути здійснений перерахунок пенсії з урахуванням індексації, виходячи з обрахованого розміру пенсійного забезпечення на підставі оновленої довідки станом на 01.01.2020 року, без обмеження максимального розміру.

Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що рішенням у справі № 120/2623/23 визнано право позивача на отримання пенсії з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Принагідно суд зазначає, що виплата індексації на підставі постанови № 168 ""Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" не було предметом розгляду у цій справі.

Суд резюмує, що предметом розгляду адміністративної справи № 120/2623/23 було саме здійснення перерахунку з 01.02.2020 року без обмеження максимальним розміром, однак зобов`язальна частина рішення містила початкову дату проведення перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії з чіткою вказівкою на урахування нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".

Принагідно суд зазначає, що законодавство не є константою, однак у випадку зазначення судом конкретного зобов`язання з огляду на чинне регулювання правовідносин, головне управління не може обмежувати розмір пенсії, посилаючись на аргументи, що уже були спростовані судом.

Тобто, питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.

В контексті наведеного варто наголосити на тому, що з часу прийняття Вінницьким окружним адміністративним судом рішення по справі № 120/2623/22 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром не зазнало змін, що спростовує наведені у позовній заяві доводи пенсійного фонду щодо наявності підстав для застосування обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Подібна правова позиція відображена у постанові Сьомого апеляційний адміністративний суду, зокрема, в постанові від 29.06.2023 року по справі № 120/5387/23.

Суд також наголошує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

У Рішенні від 26.06.2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Щодо доводів позивача на те, що останнього не зобов`язано здійснювати перерахунок пенсії на майбутнє, суд зазначає, що дійсно судовим рішенням не встановлювалася кінцева дата, до якої головне управління Пенсійного фонду зобов`язане здійснювати нарахування пенсії позивачу, однак зазначеним рішенням встановлено ту обставину, що має право на отримання пенсії з урахуванням індексації 2022 року без обмеження максимальним розміром.

Слід зазначити, що позивач вправі у разі зміни правового регулювання цих правовідносин, змінити розмір пенсійних виплат, однак зміни в законодавстві, на які посилається позивач у цій справі, не стосуються підстав висвітлених у справах № 120/8548/22 та № 120/2623/23.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) правомірно та з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 03.11.2023 року ВП № 72006910 про накладення штрафу на головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в розмірі 10200 грн за невиконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович