Справа № 480/3830/22
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 480/3830/22

адміністративне провадження № К/990/37940/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 480/3830/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської обласної ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської обласної ради від 20.04.2022 «Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади першого заступника голови Сумської обласної ради ОСОБА_1 »;

- поновити його на посаді першого заступника голови Сумської обласної ради з дати звільнення і в цій частині судове рішення звернути до негайного виконання;

- стягнути з Сумської обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.04.2022, в сумі 88649,10 грн та в частині стягнення за один місяць звернути рішення до негайного виконання.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі №480/3830/22 було повернуто особі, яка її подала.

13 листопада 2023 року до Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 480/3830/22.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував:

- частину першу статті 119 КЗпП України без урахування висновку щодо застосування цієї норми, який викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 липня 2023 року у справі №683/1255/22 щодо забезпечення гарантій збереження робочого місця працівника, який є добровольцем територіальної оборони та уклав контракт про це під час виконання ним громадських і державних обов`язків, що унеможливлює його звільнення у такий період часу;

- статтю 56 та частину одинадцяту статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» без урахування висновку щодо застосування цих норм, який викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 травня 2023 року у справі №340/2608/19 щодо порушення процедури прийняття рішення про дострокове припинення повноважень голови обласної ради в частині незабезпечення принципів прозорості та гласності під час його прийняття, зокрема, в порушення порядку публікації його проекту, а також без урахування правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №360/4114/19 у подібних правовідносинах і стосується визначення судом такого обсягу порушень процедури прийняття оскаржуваного рішення про звільнення з посади, який є суттєвим і призводить до визнання такого рішення незаконним.

Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких має місце однакове правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в мотивувальній частині постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Отже, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі з подібними правовідносинами.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення, а не різним застосуванням норми.

При встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Водночас скаржником указаних вимог не дотримано, оскільки не обґрунтовано, що правові висновки Верховного Суду, викладені у зазначених ним постановах, є релевантними до спірних правовідносин.

Крім того, Суд ураховує, що у касаційній скарзі скаржник також посилається на відсутність правової позиції Верховного Суду щодо застосування статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у подібних правовідносинах, що суперечить доводам заявника про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 травня 2023 року у справі №340/2608/19 щодо правового застосування цієї норми.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник також посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність формування правового висновку Верховним Судом щодо застосування статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в контексті визначення критеріїв порушень таємниці голосування під час обрання/звільнення посадових осіб.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не обґрунтовано підстав необхідності формування Верховним Судом висновку щодо застосування статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою визначено правовий статус заступника голови районної, районної у місті ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.).

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 480/3830/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська