Справа № 420/16107/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.07.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.03.2015 по 05.02.2016 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до страхового стажу протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.06.2023 він звернувся до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На цей лист позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що згідно ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявністю страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Відповідно до наданих до заяви документів про стаж та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний стаж враховано повністю та для права складає 28 років 02 місяці 03 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Отже, вказує позивач, згідно вищевказаної відповіді у призначенні йому пенсії за віком було відмовлено через нібито недостатній страховий стаж.

Між тим, як вказано у позові, згідно виписки форми ОК-5 ПФУ щодо ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 відсутні відомості за 10 місяців 28 днів його роботи - з 08.03.2015 по 05.02.2016.

У позові зазначено, що згідно довідки Білгород-Дністровського об`єднаного міськвійськового комісаріату №146 від 10.03.2015 згідно указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» з 01 березня 2015 року ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації. Відповідно до довідки Одеського прикордонного загону В/Ч2138 №30/491 від 08.09.2015 старший солдат ОСОБА_1 знаходиться на дійсній військовій службі в Одеському прикордонному загоні (військова частина) НОМЕР_2 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України та з 6 липня 2015 року вибув у службове відрядження до м.Константинівка Донецької області для прийняття безпосередньої участі антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Згідно довідки Білгород-Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №3882 від 09.06.2013 березня 2015 року ОСОБА_1 , 31.12.1962 служив в Збройних Силах з 27.04.1981 року по 22.05.1984 року, з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Крім цього, страховий стаж ОСОБА_1 за період часу з 08 березня 2015 року 05 лютого 2016 року підтверджується витягом з наказу Начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Головко Ю.О. №31-ОС від 05.02.2016.

Згідно відомостей Витягу №31-ОС від 05.02.2016 старшого солдата ОСОБА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було звільнено за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку. Вислуга років станом на 05 лютого 2016 року становить: календарна 03 роки 06 місяців 08 днів, пільгова 11 місяців 14 днів, всього 4 роки 05 місяців 22 дні.

Відповідно до пп. "а" п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах 1 місяць служби за 3 місяці часу проходження служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО.

Отже, як стверджує позивач, страховий стаж ОСОБА_1 станом на 05 лютого 2016 року становить: календарних 03 роки 06 місяців 08 днів, пільгова 11 місяців 14 днів, всього 4 роки 15 місяців 22 дні.

Також, вказано у позові, підтвердження про проходження служби в Збройних Силах є довідка від 05.02.2016 №30/1283 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції та рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій від 07.12.2015 за №30/154, згідно якого ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

07.08.2023 року (вх.№26769/23) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

16.08.2023 року (вх.№ЕП/31869/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач заперечує щодо вимог позовної заяви, вважає позовні вимоги незаконними та безпідставними.

У відзиві зазначено, що на момент подання звітності з персоніфікованого обліку за період з 08.03.2015 по 05.02.2016 чинними вважалися: Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 №454, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за №1628/24160 та Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України 14.04.2015 №435, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905 (далі Порядок №435). Подання страхувальниками відомостей про суми грошового забезпечення у розрізі кожної застрахованої особи за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу вищезазначеними Порядками не було передбачено. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, в Реєстрі застрахованих осіб відомості щодо нарахованих сум грошового забезпечення особі ОСОБА_1 за період з 08.03.2015 по 05.02.2016, як військовослужбовцю відсутні.

Як стверджує відповідач, Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

У період з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року позивач проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Так, відповідно до довідки Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату №146 від 10.03.2015 року згідно указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» з 01 березня 2015 року ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації.

Позивачем надано до суду копію довідки Одеського прикордонного загону В/Ч НОМЕР_2 №30/491 від 08.09.2015 згідно якої старший солдат ОСОБА_1 знаходиться на дійсній військовій службі в Одеському прикордонному загоні (військова частина) НОМЕР_2 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України та з 6 липня 2015 року вибув у службове відрядження до м.Константинівка Донецької області для прийняття безпосередньої участі антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до довідки Білгород-Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №3882 від 09.06.2013 березня 2015 року ОСОБА_1 , 31.12.1962 служив в Збройних Силах з 27.04.1981 року по 22.05.1984 року, з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Згідно витягу з наказу Начальника краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №31-ОС від 05.02.2016 року старшого солдата ОСОБА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії -водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було звільнено за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку. Вислуга років станом на 05 лютого 2016 року становить: календарна 03 роки 06 місяців 08 днів, пільгова 11 місяців 14 днів, всього 4 роки 05 місяців 22 дні.

Судом встановлено, що позивач з 13.08.2015 року по 05.02.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі/районах проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у наступних населених пунктах та на території сільських (селищних) рад цих населених пунктів; м. Краматорськ, н.п.Костянтинівка, Донецької області.

На думку позивача до його страхового стажу підлягає зарахуванню періоди роботи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Однак, згідно довідки форми ОК-5 ПФУ щодо ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 відсутні відомості за 10 місяців 28 днів його роботи - з 08.03.2015 по 05.02.2016 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.03.2015 по 05.02.2016 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до страхового стажу протиправною, позивач звернувся до суду з даною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, таке: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з статті 20 Закону N 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону N 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Надаючи оцінку обставинам даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа N 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа N 688/947/17), згідно якої, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХП «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст.2 Закону № 2232-ХІІ визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 6 Закону №2011-ХІІ до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 2 п. 1 ст. 8 Закону №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/2607 відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей.

Пунктом 2.3 розділу 2 даного Положення передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що нарахування страхового пенсійного стажу для військовослужбовців учасників антитерористичних операцій за час їх безпосередньої участі в антитерористичній операції має здійснюватися у потрійному розмірі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 у справі №348/347/17.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що період проходження позивачем військової служби з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року, в тому числі той протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції (з 13.08.2015 року по 05.02.2016 року) не зараховано до страхового стажу позивача.

В той же час, обґрунтованих мотивів не зарахування вказаного періоду до страхового стажу відповідачем не наведено.

За наявного правового регулювання та зважаючи на встановлені судом обставини, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.03.2015 по 05.02.2016 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до страхового стажу протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 08.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя С.М. Корой