Справа № 500/5395/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5395/23

29 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач -2), в якому просить визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фону України у Закарпатській області № 76 від 16 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 нарахування пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке мотивоване відсутністю підтверджуючих документів про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Крім цього, відповідачем - 1 вказано, що позивач станом на 01.01.1993 працювала в зоні посиленого радіологічного контролю 01 рік 09 місяців 22 дні, проте необхідно не менше 04 років. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки вона належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого надала відповідне посвідчення. Тому, на думку позивача, вона має право на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.08.2023 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що як вбачається із матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 згідно записів трудової книжки та диплома НОМЕР_1 від 23.06.1992 року у період з 01.09.1987 по 30.06.1992 рік навчалась в Львівському політехнічному інституті. Таким чином, вважає, що стаж роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 01 рік 9 місяців 22 дні, що недостатньо для переходу на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також, просить врахувати, що заявниця станом на 1 січня 1993 року не прожила і не відпрацювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, оскільки навчалась. Вважає, відповідачем-1 правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позову. Вказав, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 34 роки 02 місяці 05 дні. Просить врахувати, що за наданими документами до страхового стажу враховано всі періоди страхового стажу; документами підтверджено що позивач станом на 01.01.1993 року проживала у зоні посиленого радіоактивного контролю 22 дні 09 місяців 01 рік. Вважає, що оскільки, позивачем не підтверджено факт проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - не менше 4 роки право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на даний час відсутнє. Звернув увагу суду на тому, що право на пенсію із зменшенням пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи постійно проживають, постійно працювали чи постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання в цей період та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше, ніж на 5 років. Отже, вважає, що наявний період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, просить врахувати, що підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час немає.

Отже, на думку відповідача - 2, підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час немає.

Судом встановлено, що 03.05.1993 року ОСОБА_1 видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 .

09.08.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком (ЧАЕС).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №76 від 16.08.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Крім цього, в даному рішенні зазначено, що позивач станом на 01.01.1993 працювала в зоні посиленого радіологічного контролю 01 рік 09 місяці 22 дні (необхідно не менше 4 років).

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0215-5/34614.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону №1058-ІV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII від 28.02.1991 року).

Згідно із статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII), особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Статтею 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986 року) по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 року у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 року по 01.01.1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач покликається на відсутність підтверджуючих документів про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Крім цього, відповідач-1 зазначає про те, що підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 працювала в зоні посиленого радіологічного контролю 01 рік 09 місяців 22 дні (необхідно не менше 04 років).

У відповідності до довідки №1580 від 07.08.2023, виданої Виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , 08.09.1968 проживає зареєстрована АДРЕСА_1 з 16.12.2006 по даний час. З 10.07.1992 по 15.12.2006 проживала зареєстрована АДРЕСА_1 . Згідно Постанови Кабінету Міністрів №106 від 23.07.1991 місто Заліщики включено до переліку населених пунктів віднесених до 4 зони посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

21.08.2023 депутатом (старостою) ОСОБА_2 складено Акт про фактичне місце проживання без реєстрації (не проживання за місце реєстрації) ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 у періоди з 15.02.1980 по 09.07.1992, з 10.07.1992 по 15.12.2006, з 16.12.2006 і по даний час.

Однак, суд вважає, що такий Акт не долучався позивачем до заяви від 09.08.2023 щодо призначення пенсії, позаяк датований датою після подання такої заяви.

Відтак, на думку суду, такий Акт не міг бути наданий територіальним органам Пенсійного Фонду разом з заявою від 09.08.2023 щодо призначення пенсії і, як наслідок, не міг бути предметом оцінки даними суб`єктами владних повноважень.

Отже, дослідження та перевірка такого доказу перебувають поза межами предмету доказування у даній справі, оскільки завданням суду є перевірка законності рішення відповідачів з огляду на наявність наданих позивачем територіальному органу Пенсійного Фонду документів для призначення пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Доказів, підтвердження того, що станом на 01.01.1993 позивач працювала в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 04 років, позивачем суду не подано, та судом таких доказів не здобуто.

Позаяк, у відповідності до Відомостей з Державного реєстру застрахованих осіб загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 вбачається робота позивача з 2003 року по 2012 року, з 2014 року по 2023 року.

Відтак, перевіряючи оскаржуване в даній справі рішення на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд вважає, що позивач станом на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України не підтвердила своє право належними та допустимими доказами на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року по справі №572/456/17 вказав на те, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні посиленого радіологічного контролю.

Також, слід зазначити, що позивач не позбавлена права повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України, надавши докази, що підтверджують проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, а також докази про те, що позивач станом на 01.01.1993 працювала в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 04 років.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 29 листопада 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження:площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область,88001 ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.