Справа № 420/8546/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 р. Категорія 106000000м. ОдесаСправа № 420/8546/23
Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що він у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року, перебуваючи у відрядженні, у складі військової частини НОМЕР_1 , знаходився у районах проведення воєнних (бойових) дій і приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Вказане підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_3 №350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року. Проте, як зазначає позивач, за вказаний період, тобто, з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно, військова частина НОМЕР_1 (відповідач) не надала у встановлений законодавством строк і не надає до цього часу будь-якого документального підтвердження чи довідки про перебування позивача у районах проведення воєнних (бойових) дій та його безпосередню участь у бойових діях для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що перешкоджає отриманню позивачем додаткової винагороди у розмір 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на яку він має право згідно постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168. Вважаючи, що відповідач своєю бездіяльністю протиправно перешкоджає реалізації права на отримання додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що командир військової частини НОМЕР_1 , повинен був забезпечити видання бойових наказів (бойових розпоряджень), ведення журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки, складання бойових донесень або постових відомостей, рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (утому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. На підставі цих документів відповідач повинен був щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби позивача про підтвердження безпосередньої участі останнього у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 N9248/1298, а 10 червня 2022 року - згідно Окремого доручення №912/а/29. Так як відповідач вказаних вимог законодавства у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року щодо позивача не виконав, то, відповідно, допустив протиправну бездіяльність, що має наслідком неотримання позивачем додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. пропорційно на місяць за цей період.

Військовою частиною НОМЕР_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що військовослужбовець ОСОБА_1 був залучений до військової частини НОМЕР_4 (ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та приймав участь у бойових діях або забезпеченні або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони відсічі стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів. Угруповання об`єднаних сил також не підпорядковувалося та не входило до складу військової частини НОМЕР_1 , а лише використовувало комплект печаток військової частини НОМЕР_1 з індексом II для ведення діловодства. Накази Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) про прибуття (вибуття) особового складу до (з) району виконання бойових (службових) завдань, в військовій частині НОМЕР_1 відсутні. Військова частина НОМЕР_1 , яка розташована АДРЕСА_1 не була у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу.

Згідно посвідчення про відрядження від 29.09.2021 року №372/2/239 військової частини НОМЕР_5 , з 29.09.2021 року старший солдат ОСОБА_1 відряджений у підпорядкування командувача ООС для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС (підстава наказ ГШ ЗСУ від 17.09.2021 № 137/дск).

Згідно відміток у посвідченні про відрядження, 29.09.2021 року позивач вибув з в/ч НОМЕР_5 та прибув ОКП ОС (а.с. 9).

Згідно витягу з наказу Командувача угруповання об`єднаних сил від 10.06.2022 року №109/дск по стройовій частині, старший солдат ОСОБА_1 , оператор радіолокаційної станції радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_5 , вважається таким, що прибув до складу угруповання об`єднаних сил - до складу оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 10.06.2022 року (а.с. 10).

Згідно витягу з наказу Командувача оперативно - стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.06.2022 року №4/дск, з 11.06.2022 року старший солдат ОСОБА_1 залучений до сил і засобів оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 11).

Згідно наказу Командувача об`єднаних сил від 09.03.2022 року № 45/дск, всі військовослужбовці (працівники) Збройних Сил України та інших складових сил безпеки і оборони, які станом на 05.00 05.03.2022 року знаходились в складі об`єднаного командного пункту та частин безпосереднього підпорядкування операцій об`єднаних сил вважаються такими, що вилучені зі складу сил та засобів операції об`єднаних сил та вважаються такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угруповання об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсутні і стримування збройної агресії російської федерації та підпорядковуються Командувачу угрупування об`єднаних сил (а.с. 41).

Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду Довідку від 07.06.2023 року №313/11/538 за підписом ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що старший солдат ОСОБА_1 за 2022 рік у відрядженні в військовій частині НОМЕР_1 не перебував (а.с. 53).

Також Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду довідки:

№313/11/2470 від 27.04.2023 року про те, що відповідно до пункту 2 Переліку органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), які включені до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та які здійснюють управління виконанням завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого Начальником Генерального штабу Збройних Сил України гербова печатка військової частини НОМЕР_4 в період з 05.03.2022 по 10.06.2022 використовувалась Угрупованням об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем відповідного угруповання. Зазначений орган військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебував та управління ним не здійснювалось (а.с. 49);

№313/11/2471 від 27.04.2023 року про те, що відповідно до пункту 2 Переліку органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), які включені до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та які здійснюють управління виконанням завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого Начальником Генерального штабу Збройних Сил України гербова печатка військової частини НОМЕР_4 в період з 30.04.2018 по 05.03.2022 використовувалась на об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем об`єднаних сил апарату Головнокомандувача Збройних Сил України. Зазначений орган військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебував та управління ним не здійснювалось (а.с. 50);

№313/11/2469 від 27.04.2023 року про те, що відповідно до пункту 2 Переліку органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), які включені до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та які здійснюють управління виконанням завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого Начальником Генерального штабу Збройних Сил України гербова печатка військової частини НОМЕР_4 в період з 11.06.2022 по теперішній час використовується оперативно-стратегічним угрупованням ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівництво на якому здійснювалось Командиром відповідного угруповання. Зазначений орган військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебував та управління ним не здійснювалось (а.с. 51).

У своєму відзиві Військова частина НОМЕР_1 ІІ зазначила, що згідно цього листа, повідомлено, що відповідно до обліку особового складу оперативно-тактичного угруповання ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин ОСОБА_1 , таким, що прибув (вибув) до складу сил та засобів, та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань у наказі командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 11.06.2022 №2/дск. не числиться. Оперативно-тактичне угруповання ІНФОРМАЦІЯ_1 утворене та функціонує з 11.06.2022 та не є правонаступником Командування об`єднаних сил, Угруповання об`єднаних сил (військова частина НОМЕР_1 -ІІ). У зв`язку з чим ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої знаходиться печатка (військова частина НОМЕР_1 -ІІ) з 11.06.2022 є тимчасово утвореним органом управління угрупованням військ, який не наділений повноваженнями юридичної особи та не здатен від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки, та самостійно брати участь у правовідносинах тобто бути позивачем та відповідачам в суді (а.с. 85-86).

З матеріалів справи вбачається, що в інтересах позивача його представник звертався з колективною скаргою від 09.01.2023 №09/01 стосовно нарахування та виплати визначеним військовослужбовцям Повітряних Сил Збройних Сил України додаткової винагороди, в розмірі збільшеному до 100 000 гривень, за періоди безпосередньої участі їх у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Листом фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.02.2023 року №350/147/2/185, за результатами опрацювання та інформацією наданої командуванням військової частини НОМЕР_6 , в підпорядкуванні якої перебувають військові частини НОМЕР_5 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , повідомлено, зокрема стосовно старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 , що період з 24.02. по 31.12.2022 старшому солдату ОСОБА_1 проводилась виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 гривень. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №447-аг від 01.11.2022 старшому солдату ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 11.06. по 28.08.2022 в розмірі 179 892,48 гривень. Зазначені кошти виплачені 19.12.2022 (платіжне доручення №2023) - в сумі 19 080,97 гривень та 17.01.2023 (платіжне доручення №32) - в сумі 159 840,54 гривень. Інших документальних підтверджень про безпосередню участь у бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 за період з 24.02. по 10.06.2022, до військової частини не надходило. (а.с. 17-21).

Листом від 13.01.2023 року вих. №350/174/28/37пс на запит представника позивача, Військова частина НОМЕР_6 повідомила наступне:

«… Військова частина НОМЕР_5 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 та безпосередньо перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 .

У відповідності до наказу Начальника Генерального Штабу ЗС України від 18 січня 2022 року №8/дск та Наказу Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 червня 2022 року №4/дск старший солдат ОСОБА_2 був відряджений до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони України.

У подальшому на адресу військової частини НОМЕР_3 за вхідним №1168/2 від 01 листопада 2022 року надійшла довідка від 07 жовтня 2022 року №ОСУВ Хортиця/8/1337 (далі - Довідка) про безпосередню участь у бойових діях і забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-стратегічного з групування ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року старшого солдата ОСОБА_3 .

Документальне підтвердження про безпосередню участь у бойових діях забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) та перебування безпосередньо у районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) старшого солдата ОСОБА_3 у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року на адресу військової частини НОМЕР_3 не надходило та не надавалось.

За наявною інформацією у період з 13 квітня по 01 вересня 2022 року випадків самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_2 не зафіксовано.

Водночас за період з 24 лютого 2022 року по 30 листопада 2022 року старшому солдату ОСОБА_3 проводилась щомісячна виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн.» (а.с. 22).

Позивач вважає, що відповідач не надав довідку за установленою законодавством формою та в установлені законодавством строки про безпосередню участь позивача у бойових діях та про його безпосереднє перебування в районах проведення таких дій у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно, що позбавило військову частину НОМЕР_3 (третя особа) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за цей період. Цим самим відповідач допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого позивач не отримав додаткову винагороду, на що має право відповідно до Постанови № 168, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у встановленому чинним законодавством порядку звертався до відповідачів задля отримання довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, матеріали справи не містять. За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності відповідача, а тому позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, є необґрунтованими.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ).

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1,4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації" в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, Міністром Оборони України в телеграмі від 25.03.2022 №248/1298 надані розпорядження командирам військових частин (далі Рішення №248/1298) (застосувалась до 01.06.2022).

Абзацами 3, 4 пункту 3 Рішення № 248/1298 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 5 Рішення №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 01.06.2022), під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Рішення №248/1298 та Окремого доручення, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Рішення №248/1298.

Листом фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.02.2023 року №350/147/2/185, за результатами опрацювання та інформацією наданої командуванням військової частини НОМЕР_6 , в підпорядкуванні якої перебувають військові частини НОМЕР_5 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , повідомлено, зокрема стосовно старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 , що в період з 24.02. по 31.12.2022 старшому солдату ОСОБА_1 проводилась виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 гривень. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №447-аг від 01.11.2022 старшому солдату ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 11.06. по 28.08.2022 в розмірі 179 892,48 гривень. Зазначені кошти виплачені 19.12.2022 (платіжне доручення №2023) - в сумі 19 080,97 гривень та 17.01.2023 (платіжне доручення №32) - в сумі 159 840,54 гривень. Інших документальних підтверджень про безпосередню участь у бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 за період з 24.02. по 10.06.2022, до військової частини не надходило. (а.с. 17-21).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно, або перебував безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду Довідку від 07.06.2023 року №313/11/538 за підписом ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що старший солдат ОСОБА_1 за 2022 рік у відрядженні в військовій частині НОМЕР_1 не перебував (а.с. 53).

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у встановленому чинним законодавством порядку звертався до відповідачів задля отримання довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, матеріали справи не містять.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності відповідача, а тому позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року по справі № 420/8546/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький