Справа № 520/9616/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 р. Справа № 520/9616/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 11.07.23 у справі №520/9616/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд першої інстанції:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2020 - 2022 роки.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області починаючи з 26 грудня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020-2022. та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених за цей період сум.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2020 - 2022 роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2020 - 2022 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області починаючи з 26 грудня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020-2022 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених за цей період сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року у справі №520/916/13 та прийняти нове рішення у справі, відмовивши у задовольнити позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не згодне з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що судом порушено норми ч.ч.1,2 ст.7 КАС України. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції порушено норми ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Вважає, що рішення суду першої інстанції не може вважатися обґрунтованим, оскільки при ухваленні рішення судом не були досліджені в судовому засіданні та не надано оцінки доводам, вказаним у відзиві на позовну заяву щодо визначення показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд вказує що позивачка звернулася з заявою про призначення пенсії за віком 26.12.2022 року, але при цьому визначає три роки 2020-2022 - як при зверненні в 2023 році. Наводить доводи щодо помилкового визначення судом показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. Крім того, вказує доводи щодо правомірності призначення відповідачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за вислугу років, тобто за 2014-2016 роки. Зазначає, що в даному випадку має місце не нове призначення пенсії, а перехід з одного виду пенсії на інший, а тому заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" повинна визначатися з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014, 2015 та 2016 роки. Вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим, оскільки судом не з`ясовані повно і всебічно всі обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Позивачка не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із п. «е» ст.55 Законом України Про пенсійне забезпечення, зазначаючи, що з 05.01.2015 року вона перейшла працювати на основну медичну роботу районним лікарем, а відтак пенсія по вислузі років їй не виплачувалася.

В подальшому, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 звернулась 26.12.2022 року вперше.

При цьому, при зверненні 26.12.2022 року ОСОБА_1 просила застосувати при обчисленні пенсії середній заробіток за попередні 3 роки (2019-2022 роки).

Однак, відповідно до листа від 07.03.2023 року, відповідачем повідомлено позивачку про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії і для обчислення пенсії були взяті 3 попередні роки 2014-2016 роки.

Позивачка, вважаючи неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2020 - 2022 роки, звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2020 - 2022 роки та наявності у зв`язку з цим підстав для задоволення вимог зобов`язального характеру.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі по тексту - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з ст.2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 2 ст.40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Так, згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що ч.3 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Предметом спірних правовідносин є питання правомірності відмови пенсійного органу у застосуванні показника середньої заробітної плат за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням нового виду пенсії за віком, відповідно до положень Закону №1058-IV.

Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача і перед виникнення спірних правовідносин отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, проте у зв`язку із працевлаштуванням, виплату пенсії їй було припинено.

Колегія суддів вважає, що звертаючись до пенсійного органу 26.12.2022 з відповідною заявою, позивачка використала своє право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, а саме на нове призначення пенсії за віком з її новим обчисленням відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернулася вперше.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, в якій остання зазначила, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а надалі при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV. Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що в частині третій статті 45 Закону № 1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Окрім того, аналогічні правові висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №335/13242/16-а, від 09.06.2021 у справі №367/1276/17, від 24.06.2021 у справі №243/8903/16-а та від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у спірних правовідносинах має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії позивача - пенсії за віком.

З огляду на наведені вище висновки, доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку має місце не нове призначення пенсії, а перехід з одного виду пенсії на інший, а тому заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону №1058-ІV повинна визначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014, 2015 та 2016 роки, є необґрунтованими та суперечать наведеному вище.

Водночас, як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 26.12.2022 звернулася до відповідача із відповідною заявою фактично щодо призначення їй пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV, тобто нового призначення пенсії.

Відтак, всупереч наведеному вище, судом першої інстанції було помилково визначено показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV, а саме суд вказує 2020 - 2022 роки замість 2019 - 2021 роки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги в адміністративному позові підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2019 - 2021 роки та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області починаючи з 26 грудня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019 - 2021 роки та здійснення виплати пенсії з урахуванням виплачених за цей період сум.

Щодо питання про розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 25.04.2023 (а.с.30).

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду даної справи вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відтак за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції та прийнявши постанову про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що дана справа є справою незначної складності, а також те, що дана справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №520/9616/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2019 - 2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області починаючи з 26 грудня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019 - 2021 роки та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених за цей період сум.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко