Справа № 620/10852/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Справа № 620/10852/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в прядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром на суму індексації з 01.03.2022 та просить зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.

2. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року позов в частині заявлених Позивачем вимог за період з 01.03.2022 по 07.02.2023 повернуто у зв`язку з пропуском ним строку звернення до суду за відсутності поважних причин.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що Позивач мав дізнатися про порушення своїх прав, на захист яких він звернувся до суду з цим позовом, ще в березні 2022 року, коли Відповідач застосував спірне обмеження його пенсії максимальним розміром.

4. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд безпідставно не врахував положення ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та проігнорував вимоги закону.

В обґрунтування своєї правової позиції Апелянт посилається на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справах №№ 160/8324/19, 510/1286/16-а, та Верховного Суду, зокрема у справі № 815/460/18.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення його позову в частині вимог за період з 01.03.2022 по 07.02.2023.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2023 та від 26.09.2023 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи в порядку письмового провадження з 28.11.2023.

6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та доводи осіб, наведені безпосередньо в судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою, другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Отже, з викладених правових норм вбачається, що перебіг процесуального строку звернення особи до суду з адміністративним позовом починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та становить шість місяців, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Водночас незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення.

При цьому триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

10. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

11. Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом судового оскарження в цій справі є дії Відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії Позивача фактично за рахунок індексації.

При цьому позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені з 01.03.2022, а до суду з цим позовом він звернувся 25.07.2023, мотивуючи підстави для поновлення строку тим, що відповідь на заяву про перерахунок пенсії від Відповідача він отримав лише в червні 2023 року.

Втім, аналізуючи відповідні доводи, колегія суддів зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Тож, з дня отримання пенсійної виплати за березень 2022 року Позивач є таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії, звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Однак, як убачається з матеріалів справи, Позивач з відповідною заявою звернувся до Відповідача лише 22.06.2023, тобто більше, ніж через рік.

Тому, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що отримання Позивачем відповіді від ГУ ПФУ в Чернігівській області на його звернення лише в червні 2023 року не є поважною причиною пропуску ним строку звернення до суду з цим позовом у частині вимог за період з 01.03.2022 по 07.02.2023.

13. Посилання Апелянта на ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки цією нормою регулюються зовсім інші правовідносини щодо перерахунку пенсій військовослужбовців при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, а не процесуальні строки звернення до суду з позовом, зокрема щодо визнання протиправними дій пенсійного органу з приводу обмеження пенсії максимальним розміром.

14. З приводу практики Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справах №№ 160/8324/19, 510/1286/16-а, та Верховного Суду, зокрема у справі № 815/460/18, на яку посилається Апелянт, колегія суддів зазначає, що вказані судові рішення ухвалені за інших обставин, ніж ті, що були предметом судового розгляду під час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної Апелянтом ухвали про повернення позову в частині позовних вимог за відповідний період.

15. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Саме такий правовий підхід закладено у практиці ЄСПЛ, зокрема в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

16. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 01.03.2022 по 07.02.2023 та відсутності поважних причин для його поновлення.

17. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

18. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 листопада 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина