Справа № 738/1824/23
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1824/23
№ провадження 2-а/738/13/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Іванько А.С.

представника позивача Минця О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача сержант відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Фесенко Василь Павлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача сержант відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Фесенко В.П., у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8007579 від 24 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з оскаржуваною постановою 24 жовтня 2023 року в місті Мена по вулиці Шевченка, 87 позивач, керуючи транспортним засобом - автомобілем ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2. (б) ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, та був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 510 грн . Позивач не погоджується із вказаними обставинами та заперечує порушення п. 9.2. (б) ПДР України та стверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були надані позивачу докази порушення ним вимог ПДР України.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у даній справі інспектор Фесенко В.П. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та чинним законодавством України. Зазначає, що 24 жовтня 2023 року поліцейським відділення поліції №1 Корюківського РВ ГУНП в Чернігівській області Фесенком В.П. було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме водій транспортного засобу ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом в місті Мена по вулиці Шевченка, 87 при зміні напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту ліворуч, чим порушив п.п. 2.9 «б» та 1.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки п. 9.2.б зобов`язує водіїв подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, вважає що поліцейський дійшов до правильного висновку про порушення позивачем вищезазначених вимог ПДР. Вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, підтверджено відеозаписами з місця вчинення адміністративного правопорушення, а тому просить у позові відмовити.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейський відділення поліції №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції Фесенко В.П., будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи,в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом з`ясовано, що 24 жовтня 2023 року поліцейським відділення поліції №1 Корюківського РВ ГУНП в Чернігівській області Фесенком В.П. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії EAТ № 8007579 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 24 жовтня 2023 року о 17 годині 13 хвилин у місті Мена по вулиці Шевченка, 87 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та при зміні напрямку руху не подав світловим покажчиком сигнал повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2. (6) ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з цим, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань у відзиві про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення та його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б указували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського не підтверджує факт порушення позивачем п. 9.2. (б) ПДР України, а саме того, що позивач при зміні напрямку руху не подав світловим покажчиком сигналу повороту ліворуч, тобто не містить інформації про фіксацію правопорушення.

Наданим відеозаписом зафіксовано лише винесення поліцейським постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Отже, достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні статті 251 КУпАП та статтей 73, 74 КАС України.

Суд встановив, що в оскаржуваній постанові зазначено про здійснення відеофіксації на нагрудну боді камеру SNG21А4766, будь-яких інших технічних засобів, за допомогою яких зроблено відеозапис правопорушення, не зазначено, а тому наданий відповідачем відеозапис з камери патрульного автомобіля (відеореєстратора) є недопустимим доказом. Більш того, на відеозаписі з камери патрульного автомобіля зафіксовано події, які мали місце 03 січня 2021 року о 18 годині 29 хвилин, що не узгоджується з датою та часом вчинення правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відеозапису саме з нагрудної камери патрульного, про яку зазначено у оскаржуваній постанові, та яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, суду відповідачем не надано.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем 24 жовтня 2023 року в місті Мена по вулиці Шевченка, 87 п. 9.2. «б» ПДР України.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.10.2019 року у справі № 161/7041/17 (адміністративне провадження № К/9901/23913/18).

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Водночас з тим, наданим відеозаписом не зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП.

У статті 279 КУпАП визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з пунктами 1, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Суд дійшов висновку, що поліцейський, здійснюючи розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП, не дотримався процедури здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка передбачена в статті 279 КУпАП, а саме не представився як посадова особа, що розглядає дану справу, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, не з`ясував чи бажає ОСОБА_1 надати пояснення чи заявити клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (вимог Інструкції № 1395 та приписів статті 279 КУпАП), що свідчить про протиправність прийнятої ним стосовно позивача постанови, оскільки принцип презумпції невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн, а також ним понесені витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд дійшов висновку, з урахуванням положень частини першої статті 139 КАС України, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 536,80 грн та оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн необхідно стягнути з відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, відповідає принципам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та послуг.

У відзиві на позовну заяву містяться лише посилання відповідача на судову практику Верховного Суду при вирішенні питань щодо співмірності витрат на правову допомогу, проте клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, від відповідача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 134, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача сержант відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Фесенко Василь Павлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8007579 від 24 жовтня 2023 року, винесену поліцейським відділення поліції № 1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Фесенком Василем Павловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 536,80 грн у відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, 3 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача:

Минець Олександр Васильович, місцезнаходження: вул. Чернігівський шлях, 5, кім. 46 м. Мена Чернігівська область.

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів, індекс 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108651.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Сержант відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Фесенко Василь Павлович, місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 8 м. Мена Чернігівська область.

Суддя Н.В.Волошина