Справа № 475/841/23
Суддя: Кривенко О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/841/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.11.2023смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області, у складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Куш О.П.,

представника позивача адвоката Пивоварова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Доманівка в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Пивоваров В.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія АА № 00012511 від 24.07.2023 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП та серії АА №00012895 від 26.07.2023 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10.08.2023 року ОСОБА_1 отримав поштою постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00012511 від 24.07.2023 року.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 24.07.2023 року заступник директора Департаменту державного нагляду контролю за безпекою іноземному транспорті - начальник відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_3 , розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного за допомогою технічних засобів WIM 78 WAGA-WIM35, заводський номер 16, установив, що 09 липня 2023 року о 13:39 год. за адресою Н-11 км 76 + 702 Дніпропетровської області автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспорт засіб MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Вказано, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.263% (4.505 т), при дозволенні максимальній фактичній масі 40 т, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Також, 10.08.2023 року ОСОБА_1 отримав поштою постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00012895 від 26.07.2023 року.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 26.07.2023 року заступник директора Департаменту державного нагляду контролю за безпекою іноземному транспорті - начальник відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_3 , розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного за допомогою технічних засобів WIM 78 WAGA-WIM35, заводський номер 16, установив, що 14 липня 2023 року о 13:29 хвилин за адресою Н-11 км 76 + 702 Дніпропетровської області автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспорт засіб MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Вказано, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.313% (2.525 т), при дозволенні максимальній фактичній масі 40 т, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

З вказаними вище постановами позивач категорично не згодний, вважає її незаконними, такими, що мають бути скасовані судом у зв`язку з наступним.

Відповідачем не взято до уваги, що вантажі перевозилися за допомогою автомобіля (тягача) MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза SCHMITZ S01, державний номер НОМЕР_2 .

При цьому, оскаржуваним постановами не повно встановлені фактичні дані, оскільки зафіксовані тільки дані тягача (номерний знак, назва), однак не міститься інформація про причіп/напівпричіп, його номерний знак та назва.

Як зазначено вище, в оскаржуваних постановах не зазначено наявність під час зважування спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза SCHMITZ S01, державний номер НОМЕР_2 , категорії такого транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу.

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивачем порушені нормативно допустимі параметри навантаження транспортних засобів.

Також, вантаж, який перевозився транспортними засобами - автомобілем (тягачем) MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом SCHMITZ S01, державний номер НОМЕР_2 зважувався двічі: при завантаженні та при розвантаженні вантажу. Згідно з Товарно-транспортною накладною №26 від 09.07.2023 року, при навантаженні вантажу пшениця насипом, вагові параметри авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складали: брутто 41020 кг, тара 15020 кг, нетто 26000 кг.

Також, вантаж зважувався при розвантаженні на ваговій ТОВ СП «НІБУЛОН». Вагові параметри складали: брутто 42260 кг, тара 14740 кг, нетто 27520 кг.

Вказані вагові параметри також підтверджуються Актом зважування від 10.07.2023 року.

Згідно з Товарно-транспортною накладною №20 від 14.07.2023 року, при навантаженні вантажу пшениця насипом, вагові параметри авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складали: брутто 41460 кг, тара 14780 кг, нетто 26680 кг.

Також, вантаж зважувався при розвантаженні на ваговій ТОВ СП «НІБУЛОН». Вагові параметри складали: брутто 42480 кг, тара 14880 кг, нетто 27600 кг.

Вказані вагові параметри також підтверджуються Актом зважування від 15.07.2023

року. Отже, вантаж, який перевозився транспортними засобами - автомобілем (тягачем) MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом SCHMITZ S01, державний номер НОМЕР_2 зважувався у процесі доставки кілька разів і жодного разу не було зафіксовані навіть наближені вагові параметри, про які зазначає відповідач: 49450 кг - згідно з даними постанови серії АА №00012511 від 24.07.2023 року та 47250 кг - згідно з даними постанови серії АА №00012895 від 26.07.2023 року.

Позивача оскаржуваними постановами притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності з його боку будь-яких дій (бездіяльності), які підпадають під визначення адміністративного правопорушення.

Проте 21.04.2023 року позивач, згідно з нотаріально засвідченим договором оренди, транспортні засоби - автомобіль (тягач) MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп контейнеровоз SCHMITZ S01, державний номер НОМЕР_2 передав у оренду Товариству з обмеженою відповідальності «Атлант-Компані». Договір діє до 21.04.2026 року.

Саме Товариство з обмеженою відповідальності «Атлант-Компані» використовує у своїй господарській діяльності вказані транспортні засоби та несе відповідальність за дотримання закону при такому використанні.

Товариство з обмеженою відповідальності «Атлант-Компані» приймає самостійно рішення про перевезення тих чи інших вантажів зазначеними транспортними засобами. Будь-яким чином впливати на господарську діяльність вказаного товариства позивач не має можливості та не зобов`язаний.

Позивач з оскаржуваними постановами не погоджується, оскільки зазначені вище постанови відповідача незаконні і необґрунтовані, та таі що підлягає безумовному скасування як такі, що прийнята із грубим порушенням норм чинного законодавства; висновки суб`єкта владних повноважень не відповідають дійсним обставинам справи, та не підтверджені жодними доказами.

В судовому засідання представник позивача адвокат Пивоваров В.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати незаконним та скасувати постанови серії АА №00012511 від 24.07.2023 року та серії АА №00012895 від 26.07.2023 року про адміністративне правопорушення з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якій ознайомившись зі змістом позовної заяви, користуючись правами, наданими статтями 44, 47, 162 КАС України вважаємо, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

В обгрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що позивача було законно та обгрунтовано притягнуто до відповідальності як власника транспортного засобу оскільки відомостей про користувачів транспортного засобу не було відомо в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, постанови, які оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить всю необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Дії Відповідача під час її формування є законними та такими, що вимогам статті 19 Конституції України.

Таким чином, постанови серії АА №00012511 від 24.07.2023 р., серії АА № 00012895 від 26.07.2023 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-

вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами). Доводи позовної заяви щодо відсутності повної інформації про транспортний засіб (зокрема його належну фотофіксацію) спростовуються долученими до відзиву доказами, тому вважали позов ОСОБА_1 таким що є необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АА №00012511 від 24.07.2023 р. винесеною Державною службою України з безпеки на транспорті було встановлено факт порушення відповідальною особою, якою на думку відповідача є позивач ОСОБА_1 , який 09 липня 2023 року о 13 годині 39 хвилин за адресою Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область транспортний засіб MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 , де відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 17 000,00 грн.

Також, згідно постанови серії АА №00012895 від 26.07.2023 р. винесеною Державною службою України з безпеки на транспорті було встановлено факт порушення відповідальною особою, якою на думку відповідача є позивач ОСОБА_1 , який 14 липня 2023 року о 13 годині 29 хвилин за адресою Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область транспортний засіб MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 , де відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,313% (2,525 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 8 500,00 грн.

Згідно відомостей свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 , повна маса 18 000, маса без навантаження 7 700.

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , позивач ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричіпа н/пр-кнотейнеровоз переобладнаний в 2022 році з бортового на контейнеровоз типу 1А або доопрац. обріз до висоти 2000 мм, повна маса 33000, маса без навантаження 4390.

Згідно відомостей товаро-транспортної накладної №26 від 09.07.2023 року до транспортного засобу MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 та причіп SCHMITZ д.н.з НОМЕР_5 було навантажено 41020 кг. вантажу (пшениця насипом), автомобільним перевізником якого є ТОВ «Атлонт-компані», він же орендар транспортних засобів, водій ОСОБА_4 , замовник ТОВ Ерідан-комерц, вантажоодержувач ТОВ СП Нібулон.

Згідно відомостей товаро-транспортної накладної №20 від 14.07.2023 року до транспортного засобу MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 та причіп SCHMITZ д.н.з НОМЕР_5 було навантажено 41460 кг. вантажу (пшениця насипом), автомобільним перевізником якого є ТОВ «Атлонт-компані», він же орендар транспортних засобів, водій ОСОБА_4 , замовник ТОВ Ерідан-комерц, вантажоодержувач ТОВ СП Нібулон.

Як вбачається з доданої до позову нотаріально посвідченого договору найму (оренди) транспортного засобу від 21 квітня 2023 року (зі строком дії до 21 квітня 2026 року) ОСОБА_1 передав в тимчасове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю Атлант-Компані в особі директора Богославця Вадима Миколайовича транспортний засіб марки спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз SCHMITZ д.н.з НОМЕР_5 та транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий

тягач MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 станом на 09.07.2023 року та 14.07.2023 р. перебували в орендному користуванні у товариства з обмеженою відповідальністю Атлант-Компані, яка і укладала відповідні договори щодо перевезення зазначених у товаротранспортних накладних №26 від 09.07.2023 року та №20 від 14.07.2023 р. вантажу.

Також відповідно до договору №20230511/001 від 11 травня 2023 р. про надання послуг з перевезення автомобільним транспортом встановлено, що ТОВ Ерідан-Комерц в особі директора Дабагян А., який являється платником податку на прибуток на загальних підставах та ТОВ Атлант-Компані, що є юридичною особою укладено договір на перевезення вантажу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.132-1 КУпАП, є допуск руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12.761% (5.104 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Підпунктом «б» пункту 22.5 ПДР України визначено, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів,

тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

За змістом ст.229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (ч.2, 3 ст.132-1).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (ч.2, 3 ст.132-1).

Згідно п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.ч.2 і 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч.3 вказаної статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст.279-7 цього Кодексу.

Згідно положень ч.1 ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від

адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: 1) така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння; 2) внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 3) особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.ч.2, 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.132-2 цього кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або вантажовідправника.

Як встановлено судом, як вбачається з доданих до позову нотаріально посвідченого договору найму (оренди) транспортного засобу від 21 квітня 2023 року (зі строком дії до 21 квітня 2026 року) ОСОБА_1 передав в тимчасове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю Атлант-Компані в особі директора Богославця Вадима Миколайовича транспортний засіб марки спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз SCHMITZ д.н.з НОМЕР_5 та транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 станом на 09.07.2023 року та 14.07.2023 р. перебували в орендному користуванні у товариства з обмеженою відповідальністю Атлант-Компані, яка і укладала відповідні договори щодо перевезення зазначених у товаротранспортних накладних №26 від 09.07.2023 року та №20 від 14.07.2023 р. вантажу.

Відповідно до ст. 1 Закону Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами. Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України установлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом

викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу приписів ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 1 статті 761 ЦК України передбачено, що власник речі має право передавати своє майно у найм (оренду) іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що договір оренди транспортного засобу є правомочним.

Отже, належним вантажовідправником та належним користувачем странспортний засіб марки спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз SCHMITZ д.н.з НОМЕР_5 та транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 станом на 09.07.2023 року та 14.07.2023 р. (момент вчинення адміністративного правопорушення) було товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-Компані».

Таким чином, наявна інформація щодо автомобільного перевізника. Доказів які б спростовували дану інформацію матеріали справи не містять.

Отже позивач на момент вчинення правопорушення не перебував в статусі перевізника та не здійснював перевезення вантажу.

Тобто, зазначене свідчить, що позивач у даному випадку як вже зазначалось не є автомобільним перевізником, а отже і суб`єктом порушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Однак, в супереч приписам чинного законодавства до відповідальності безпідставно притягнуто позивача, який не виступав автомобільним перевізником у межах спірних правовідносин, тобто не здійснював перевезення отже не міг порушити вагові норми під час руху.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що позивач у спірних правовідносинах не виступав автомобільним перевізником, суд приходить до висновку про необґрунтованість прийнятих постанов про застосування саме до позивача штрафу, а відтак вони підлягають скасуванню.

Відповідно до 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Також, у даному випадку, відповідачем безпідставно покладено на позивача обов`язок із доведення того, що він не є перевізником, оскільки в силу приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо висновків про відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, недодержання вимог законодавства в частині проведення та складання спірної постанови, суд зазначає, що з огляду на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення відповідальність за яке він не несе, відсутні підстави для перевірки факту вчинення такого правопорушення, а зазначені обставина є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197.

Згідно з п.п.3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.п.2 п.3 вищезазначеного Порядку, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Згідно з п.24 Порядку №1197 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача - працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи або належного користувача.

Отже, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи користувача.

Таким чином, перевізник, якому позивач передав в оренду транспортний засіб, він же в даному випадку вантажовідправник, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, оскільки позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, а відтак не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт».

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови винесено без доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення позивачемПравил дорожнього рухуУкраїни.

Відповідно дост. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). З0а наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем строк зверненням до суду був дотриманий.

При цьому, дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза

розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що за подання вказаної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, тому суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 122, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 132, 139, 160-165, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00012511 від 24.07.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн., скасувати.

Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00012895 від 26.07.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн., скасувати.

Провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за результатами яких винесено постанови від АА №00012511 від 24.07.2023 року та АА №00012895 від 26.07.2023 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 03135, Київська область, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) - 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2023 року.

Суддя : О. В. Кривенко